DOCUMENTE

1                                                                                                        Cca. 1651

† Adecă scris-am eu, popa Cârstea, cum să să ştie că am vândut locul din Martin părintelui egumenului ieromonah Liontie de la sfânta mănăstire de la Argeşu. Şi bani<i>  s-au dat gata, 1 ughi.
Şi mărturii a<u> fostu anume: buni megiaşi, uncheaşul Vladul şi Albul Vidoiul şi Vasilie şi Stoica Ciufrăgeanul şi Andreiu Măricescul. Tâmplatu-s-au şi Radul aprodul şi Oprea.
	Şi pintru credinţa, pusu-ne-amu şi dăgetul în locu de pecéte.
		Eu popa Cârstea.
Eu Vladul.
Eu Albul. 
Eu Vasilie. 
Eu Stoica. 
Eu A<n>dreu.

	DANIC, Ep. Argeş, VI/11.
	Orig. rom., hârtie (34 x 21,5), cu şase amprente digitale intercalate în semnături. Datat după alte cumpărături ale lui Leontie şi după popa Cârstea <din Goleşti>.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 541.

2                                                                                                        Cca. 1651

	† Adecă eu, Papa păharnic, dempreună cu jupânesa me, şi cu coconei Udre, făcut-am zapisulu miu, la mâna finului Andreiu, ca să fiia de mare cre<de>nţă, că i-am vândut u<n> stânjunu de ocenă den Cepturili, însă den partea noastră, dereptu bani gata, ughi 2 pol, ca să fii moşii lui, şi copiilor, câţi Dumnezeu i va dărui, pentru neşte bani ce au luat Papa păharnic de cându lepsa. 
Şi ne-m tocmit de a noastră2 bunăvoie, fără de nece o selă. Şi <la> acestă tocmelă, mulţe oameni buni au fostu, anume: Crace iuzbaşa ot Dobrotene, Gherghii <fe>ciorulu lu Pătraşco păharnic, Fătul roşul ot tam, Mane dorobanţu ot tam, Tatul roşul ot Proşcă, Chirtop iuzbaşa ot Călugărene, Stanciul portarul ot Bucureşte.
	Pentru adevărata creden<ţă>, pusu-ne-m şi degetele şi iscăleturele, ca să se creză. 
	Acesta am scris eu, Draghii ot Călugărene.
		Papa păharnic.
		Nedele.
		Udră. 

DANIC, M-rea Cotroceni, XXXVII/22.
Orig. rom, hârtie (31,5 x 21,5), datat după alte cumpărături din Cepturile ale lui Papa paharnic.
Copie ibid., ms. 206, f. 534v. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 542.

3                                                                                          Cca. <1651-1653> 

Adecă noi, aceşti m[e]giiaşi den satu den Suteşti, den judeţu V[âlci]1i, de pre apa Peşceniie, anume: Tudor i Radul i Muşat, scris-am şi mărtu[risimu c]1u acesta al nostru zapis, ca să fie de mare [cr]1edinţă la mâna dumnelui, jupan G[hinea v]1istiiar, cum să se să ştie că am fostu până ac[um …]1 tot megiiaşi, şi noi, şi cu feciori[i noştr]1i, şi cu toate moşiile noastre. Iar [când]1 au fosto acum, în zilele mări<i>i sale d[omnu nos]1tru, Io Mateiu voievoda, iar noi ne-m vândut [d]1umnelui rumâni, noi şi cu toţi fecio[rii no]1ştri, şi cu toate moşiile noastre2, de [a n]1oastră bunăvoie, fără de nici o silă [… moşi]1ile den câmpu, den apă, den pădure, den sileşte s[a]1tului, den de<a>lul cu viile, de peste tot [hota]1rul, den hotar până <în> hotar. 
Însă eu, Tudor, cu feciorii mii, anume : Chircă i Apostol i T[udo]1sie i Dobromir şi cu câţi Dumnezeu îmi va da, dereptu bani gata, aspri 8 200. 
Şi eu, Radul, cu f[eciori]1i mei, anume : Ivaşco [i]1 Drăghici i Iorga i [M]1atei şi cu câţi Dum[neze]1u îmi2 va da, derept [bani]1 gata aspri 7 600. 
Şi eu, [M]1uşatu, şi cu feciorii mei5, anume: Vă[…]1 câţi Dumnezeu [îmi va dărui]1, dereptu bani gata, aspri 3 400, păntru că n[e-am vându]1t d[u]1mnelui […]1 în mă[…]1, ca să fim dumnelui rumâni şi noi ş[i … noş]1tri, şi dumnealui şi coconilor […]1 zapisul.

DANIC, A.N., XCVII/2.
Orig. rom., hârtie (30 x 27,5), foarte deteriorat, lipseşte complet partea finală cu data. Datat după Ghinea vistier, mort în 1653.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 543. 

4                                                                                     1651 (7159) ianuarie
	† Să să ştii cum a cumpărat Marco o locu din Mlăci de la Stan şi de la Nanu di Fiiani, şi de lungo, di mal, până <în> hotarul Bezdedul, şi de latu, de stâ<n>jine 16. Şe i-a datu Marco bani gata 600.
	Şi câ<n>du a făcut acistu zapisu a<u> fo<s>tu mulţi oameni mărturi: di Fiiani, Negoe, Negre, Stanciol, Stoica, Drăgoşin.
	Pis measeţa ghinarie, vă leat 7159 <1651>.
		
	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., XXXIX/14.
	Orig. rom., hârtie (17,5 x 16).
	Copii ibid.: mss. 127, f. 291v (f.l.z.); 134, f. 262-262v.
	
EDIŢII: Potra, Tezaurul, p. 266-267 (nr. 423); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 311.

5                                                                                   1651 (7159) ianuarie 6

† Scris-am eu, Daicol, al méu zapis la mâna Cârstei cel mic şi a feciorilor lui, cum să se ştie că i-am vândut eu, Diicul uncheaşul, Cârstei şi feciorilor lui, ocenă în Berciugov, însă stânjeni 60, dereptu aspri gata 1 600.
	Şi u am vândut eu, de a mea bunăvoie, să-i fie muşăi stătătoare, lui şi feciorilor loi, vă ohamnecă. 
	Şi cându se-au făcut acestu zapis, fust-au cu şter<ea> tuturur mégeiaş<i>lur, anume: Staicu iuzbaşa i Stăneslav i Zure i Nica spătar i Ion ot Băleni i Neacşul şi alalţi toţi.
	Şi pentru crédenţa, me-m pos şi pecete şi iscăletura.
	Pis measeţa ghenarie 6 dni, vă leat 7159 <1651>.
		Eu Staico iuzbaşa.
Eu Deicol. 
Eu Zure. 
Ion. 
Neacşul. 
Eu Nica.

	Muz. de Ist. şi Artă al Mun. Buc., nr. 28 608.
	Orig. rom., hârtie (18 x 24), cu patru sigilii inelare în tuş puse pe un rând în partea de jos a documentului, fără a se putea preciza în dreptul căror nume. 

6                                                                                   1651 (7159) ianuarie 9

† Adecă eu, Voico, cu frate-miu, Radu, feciorii lu Răchilă ot Verneşti, scriem şi mărturisim cu acest al nostru zapis, ca să hie de mare credinţă la mâna ceauşului Lefter, feciorul Stanciului ot Verneşti, pentru să se ştie că i-am vândut dumni<i>i lui tri<i> pogoane de vie lucrată şi doa pogoane ţélină pădure şi cu loc de casă, deriptu ughi 30 pol. Însă aceste vii fost-au pri partea prodilească, pre Valea Teancului, din sus de fântână. Şi le-am vândut de bunăvoia noastră, fără nici o silă şi cu ştirea tuturor megiiaşilor demprejur, ca să hie dumnealui moşie în veac. 
Şi cându se-au vândut aceste vii, fost-au şi mărturii la tocmeala noastră, anume: ot Verneşti, popa Jipa i popa Gherghe i Jipa postelnic i Balea logofăt i Ianobie i Avram, Dumitru căpitan i Mihalcea i Cristiian i Prodea […], i Prodea i Jipa sin Jipa postelnic i Radul cupeţ. Şi se-au tâmplat şi Muşat ba<nul> ot Urlaţi i Ionaşco spătar. 
Şi pentru mai mare credinţă, pusu-ne-am degetele şi peceţile.
Şi am scris eu, Jipa Soriscul ot Verneşti.
Pis ghenarie 9 dni, leat 7159 <1651>. 
† Şi mărturie, săténii di<n> sat, anume: Vasilie i Stoica i Dumitru Boldici, Ionaşco croitor i Oancea. 
Voico.
Radu.
Eu Muşatu.

DANIC, Fond Cantacuzino, I/ 7.
Orig. rom., hârtie (30 x 21), cu două amprente digitale puse în dreptul semnăturii lui Voico şi Radu şi un sigiliu inelar în fum pus în dreptul semnăturii lui Muşatu. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 294. 

7                                                                                 1651 (7159) ianuarie 11

	† Eu, Nicola şi Negoiţă ot Răscăiaţi, scris-a[m l]a mâna vărului Filip ot Baie, cum să să ştie că ne-am tocmit de a noastră bunăvoie, cum să să ştie că i s-au venit 2 copii de ţigan din ţigăniia Drăgoieştilor. Dici, aceşti copii i-au lăsat pre sama noastră până vom aşăza şi moşiile. Dici, să avem a-i da moşie de cât va fi preţul copiilor, din partea noastră. 
	Şi mărturie, când ne-am tocmit, fost-au: Stan armaşul Oteşanul şi Groza armaş.
	Pis measeţa ghenarie 11 dni, vă leat 7159 <1651>.
		Eu Ni[c]1ola ot Răscăiaţi.
		Eu Nigoiţe. 

	Muz. Olteniei, Craiova, Col. Doc., I/6213.
	Orig. rom., hârtie (20 x 17).

8                                                                               1651 (7159) ianuarie 11

	Adecă eu, popa Radu, eu, di<a>conu Stanciu şi eu, popa Petru, scris-am zapisul nostru la mâna popi<i> Neguţu, cum să să ştie că i<e>-m vândut un loc din Faţă, care loc <l->am fost <avut> dimpreună cu Preda postelnicu. Şi i l-am vândut din vale până în vârful cel mare, cum merge vâlceaua în sus. Şi i l-am vândut dreptu bani gata 82. Şi l-am vândut de a noastră bunăvoie, cu ştirea tuturor megiaşilor din sus şi din jos, iar cine se va scula cu vreo ceartă sau vreo gâlceavă, să fie afurisit şi procle<t> şi anatima de 318 sfinţi <părinţi> de la Nicheia, să fie la un locu <cu> Iuda şi cu Arie; lemnili şi pietrili să putrească, iar trupul acelui să nu putrească în veci.
	Şi mărturie au fostu mulţ oameni buni, anume: Dobre pârcălabu, Stanu di<a>conu, Oprea Gărditu, Stoiian Mucea, Stoiianu Vulpe şi popa Necula.
	Şi pentru mai mare credinţă, pusu-ne-am şi degitile mai jos, zapisul ca <să> crează: popa Radu, diaconu Stanciu, popa Petre.
	Pis luna ghenarie 11, vă leat 7159 <1651>.
	Şi am scris eu, Mihaiu, nepotul popii Neguţu.

DANIC, Col. Doc. Munteneşti, LXXI/5.
Copie rom. din 1843.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 295.

9                                                                                 1651 (7159) ianuarie 11

	Adecă noi, megiiaşii ot Samara, anume: Danciul Corcodel cu fii-mieu şi eu, uncheaş Stanciu Băzeache cu fii-mieu, şi eu, Radul Mâinei, şi eu, Vladul lui Păţăilă cu frate-mieu, şi eu, Muşat cu frate-mieu, şi eu, Danciul cel mic cu frate-mieu, şi eu, Pădure cu fraţii miei cu toţi, şi eu, Pătru al lui Drăghiciu, şi eu, uncheaşul Bodea cu fii-mieu, şi eu, Radul lui Pătru, şi eu, Stan Pârlat cu feciorii miei, şi eu, Drăguşin, şi eu, Opriş, şi eu, Mircan, şi eu, Dragomir Bonchiciu, scriem şi mărturisim cu acesta al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna căpitanului Gălăţeanului, cum să să ştie că ne-au plătit dumnealui de găleată cu ughi 28 şi ne-am pus zioa să-i dăm banii la Paşti. Şi ne-am tocmit să-i hărăcim viia toată, căci ne-au făcut dumnealui bine dă ne-au plătit dă găleată.
	Iar dă nu vom da banii la zi, să aibă a i să scrie aceşti bani la ceilalţi, care bani au fost luaţi mai dă dinainte, mai de demult, de umblă zéce a doi. Aceasta scriem şi mărturisim.
	Şi pentru credinţa, ne-am pus şi degetele mai jos, ca să să crează.
	Pis measeţa ghenarie 11 dni, leat 7159 <1651>.
	Noi megiiaşii ot Samara, carii sâ<n>tem scrişi anume mai sus, platnici.

	DANIC, Ms. 477, f. 65-65v.
	Copie rom.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 296.

10                                                                               1651 (7159) ianuarie 12

	Adecă eu, Bârcă i Stanciul, şi feciorii noştri: Stan i Toader i Vladul i Pătru ot Bărbăreşti, <dăm> acesta al nostru zapis la mâna peharnic<ului> Pătraşco i frăţini-seu Giurei ot Mor<on>glav, cum să fie de mare credinţă că le-am vândut ocină în Bărbăreşti de a noastră bunăvoia, însă fără nici o silă, partea Oprei Codiei, feciorul Somnei, câtă să va alége toată, din câmp, şi din pădure, şi din apă, şi din vad de moară, şi din şăzutul satului, şi cu viia, şi preste tot hotarul, cât se va alége.
	Însă că noi încă o-m fost cumpărat de la Bogdana, fata Oprei Codiei, nepoata Somnei. Şi o-m vândut <cu> ughi 11, cu ştirea tuturor megiiaşilor şi boiarilor ot Bărbăreşti.
	Şi mărturie, ot Bărbăreşti, când au fost la tocmeala noastră, fost-au: Foca, feciorul Radului lu Căpăţină, şi Radul, feciorul lu Voicuş, şi Radul Moţ şi Moronglav, Avram i Drăgan i Radul Meghia, cum să le fie lor moşiia ohabnică şi stătătoare, şi feciorilor şi nepoţilor şi strănepoţilor.
	Pis az, Stanciul.
Şi păntru credinţe, pusu-ne-am şi peceţile.
Pis measeţa ghenarie 12 dni, vă leat 7159 <1651>.
		Eu Bârcă.
Eu Pătru.
		Eu Stan.
		Eu Toader.
		Eu Vladul.
		Eu Stanciul.
		Eu Radul Meghe.
		Eu Drăgan.
		Eu Avram.
		Eu Foca.

	DANIC, Doc. ist., CCCLXXI/228.
	Orig. rom., hârtie (34,5 x 21,5), cu zece amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături.

11                                                                               1651 (7159) ianuarie 13

	† Zde bolhrii tocmitori ai lu Goran logofăt cu ceata lui şi ai Vladului iuzbaşa cu ceata lui, boiarii anume: ot Băléni, Ghirghi cliucer, i ot Mileşti, Danciul capitan, i ot […] Leca pitariul, i ot Titoi, Crăciun logofăt, i ot Zătréni, Stanciul iuzbaşa, i ot Glogova, Necula pârcălab, ca să socotească pentru neşte moşii ce au fost împresurate de Buzăşti, moşi<i>le Drăgoeştilor, sate şi ţigani, câte să vor afla, să le împartă cui ce i să va cădea. Şă să socotească despre alalţi fraţi lu Goran logofăt şă Vladul iuzbaşa, păntru căci au purtat ei pâră pentru acéle moşi<i>, să le aleagă înainte ce li să va cădea şâ să le socotească chiiltuiala ce vor fi chiiltuit într-atâta vréme delungat, cum vor socoti aceşti boiari şâ vor afla cu sufletele lor, aşa să întărească cu scriptura lor, să fii aşăzat cu judecată dreaptă. I sam reçe gospodstva mi. 
Pis ginarïe gïÕ d´ni, lht #zr‹nƒ <1651>.
		î>› Mateü Basaraba v›ev›da, milostïeü Boıïeü gospodinß.
 	î>› Mateü voevoda <m. p.>

	DANIC, Doc. ist., MDXCII/2,3.
	Orig. rom., hârtie (20 x 14,5), sigiliu mijlociu în chinovar. Dublet pe aceeaşi pagină.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 297. 

12                                                                               1651 (7159) ianuarie 14

	† Adec<ă> eu, Voinea păhărnicélul ot Vălenii, scris-am şi mărturisescu cu acesta a<l> meu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna dumnealui Chircăi postelnic, cum să să ştie că i-am vândut moşie den Văleni, însă stânjin<i> 91, den apă, den pădurea, den câmpu, de peste tot hotarul, şi me-<a>u dat bani gata 3 400. Şi să-i fie dumnilui moşâi<e> strămoşie, dumnealui şi coconilor dumne<a>lui.
	Şi pentru credinţa, me-<a>m pus pecétea şi iscălitura, ca să <să> crează.
	Şi mărturie <au> fost: Dobrin logofăt ot Ungurei şi Dărjan iuzbaşa şi Tudor peharnic ot Greci, şi alţi boiari car<e> vor punea pecéţile şi iscăliturile.
	Pis ghinarie 14 dni, leat 7159 <1651>.
		† Dobrin logofăt.
† Eu Voinea peharnic
		† Eu Dărjan iuzbaşa.
† Eu Tudor peharnic.
		† Eu Radul ceauş.
† Eu Alaman.
		† Eu Pătru ot Aluniş.
		† Eu Dum<i>tru ot Vaideei.

	DANIC, Doc. ist., CCCLXXVII/135.
	Orig. rom., hârtie (20 x 17), cu două sigilii inelare în tuş puse în dreptul numelor lui Dobrin logofăt şi Tudor paharnic şi şase amprente digitale puse în dreptul celorlalţi semnatari, inclusiv în dreptul semnăturii autografe. 

13                                                           1651 (7159) ianuarie 15, Târgovişte

	† Milostïeü BoÈïeü, î› Mateü Basarab voevodï i gospodïnß vßsoi Jemle Uggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïi povelenïi gospodstva mi bolhrini gospodstva mi Mateü vel kßmßraÎ i bratom si, Oõdrewe vtorïi spatar, i sßs sinovi ix eliceÈe Bogß dast, ækoÈe da sÁt im selo BßrlÁül ›t Romanaci, vßs selo, sßs vßs xotarom i sßs vsix veçini i sßs vßs xodokom, ›t pol, i ›t ÎÁmÁ, i ›t voda i ›t prej vßs xotarom, ›t xotar do xotar, po stari xotari i belhqi, janeÈe est togo sel, BßrlÁül, viÎe pis, ›ni sÁt bil vßs lüdïi kneqi nad ›çine ix.
	A potom, kßda est bil nßnh, vß dnïi gospodstva mi, a selhnïi ›t tam, ›t togo sela, ›t BßrlÁü, ›ni, ækoÈe nhkoe lüdïi jli i beÈalnici ja bir i ja xaraçül Çistitom Carü, se vßstanil tere est begal ›t sel i ›stavil est dhdïnove im pÁsta i birÁl gospodskÁ, dol, i niÈe vß edin ›braj nhst xothl da ga prïidet na sel i na bir, nß vßsplatil bolhrini gospodstva mi, Mateü kßmßraÎ i Ádrewi spatar, vß slhd im, ja bir, i ja med, i ja xaraçi Á vistïirïa gospodstva mi, igdeÈe est bil nÁÈda gospodstva mi i tego xorev, ›baçe taleri [...]1,  vß edin lht, ja plßno çin kÁpno Ági [...]1.
	Vß tom, Mateü kßmßraÎ i Oõdrewi spatar, ako vidhl sice, kako ne xoküt da prïidet na dhdïnna ix, na daÈbove ix da ga plawaet, ›ni est skajal gospodstva mi, Á divan. 
Tem radï, i gospodstvo mi sßm gledax i sÁdix, po prava i po jakon, kÁpno sßs vsixmi poçtenimi pravitelïi gospodstva mi i dadox sßm gospodstvo mi veçini ›vem bolhri sßs dhdïnove ix i sßs s¥novi ix, i sßs vßs, da sÁt im veçini ›xaba ›trokim, i vnÁkom i prhvnÁçetom, vß vhkÁ, poçto radï ›ni, ækoÈe nhkoe lüdïi jli i beÈalnici pogibnÁl dhdïnove ix i padal est i ›ni veçini. A sïi viÎe reçeni bolhri, Mateü kßmßraÎ i Oõdriwe spatar, ›ni est dobival ›t kß gospodstvo mi sßs prava i vhrna slÁÈbÁ i sßs negovi pravi aspri, kako est viÎe pis, ækoÈe da sÁt im dhdïnno i veçini sßs dobro mirna i da imati sßbirati po kÁdï xoket biti begali i rasipali.
	I postavixom gospodstvo mi i kletfo: vß slhd naÎix kogo ijberet Gospodß Bogß biti gospodarß i vladalicÁ Zemle VlaÎkoe, ili ›t sßrodnika naÎix, ili ›t ino plhmenik molüvi da imatß ponovite i Átvrßdïte sïa kniga gospodstva mi po Ástroenïe kako est viÎe pis, togo Gospodß Bogß da ga poçtet i da sßxranit vß gospodstvh ego i da bÁdÁt vhch  dÁÎa ego. A aweliÈe ne poçtet i ne Átvrhdit, a no poperet i vß ›bvenïe ›stavit, togo da est trßklet i anaƒïma ›t ti‹ï ›tßci eÈe sÁt vß Nikïe i da imat çastïü sßs Üda i sßs Arïæ na edin mesto, amin.
	SeÈe Ábo i svedetelïe postavixom gospodstvo mi: Gï›rma vel ban Kralevskago, i ÈÁpan Dragomir vel dvornik, i ÈÁpan RadÁl vel l›g›fet, i ÈÁpan Stroe Fïera vistïær, i ÈÁpan DïikÁk spatar, i ÈÁpan Preda BrßnkovhnÁl klüçer, i ÈÁpan BarbÁl stolnik, i ÈÁpan Xrija vel pexarnik, i ÈÁpan Radõl Mixalça komis, i ÈÁpan K›standin vel postelnik. I ispravnik, ÈÁpan Radõl vel logofet.
	Pis aj, DÁmïtrÁ l›g›fet Boldïçü, vß nastol gradõ TrßgÁviwe, mhseca genarïe  e‹ï d´ni i ›t Adama d› nßnh, vß sego pisanïe, teçenïa lhtom vß lht #zr‹nƒ.
		î› Mateü v›ev›da, milostïeü BoÈïeü gospodinß.
		î› Mateü voevoda <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele boierilor domniei mele, Matei mare cămăraş, şi fratelui său, Udrişte al doilea spătar, şi cu fiii lor, câţi Dumnezeu le-a dăruit, ca să le fie satul Bărluiul, din Romanaţi, tot satul, cu tot hotarul şi cu toţi vecinii şi cu tot venitul, din câmp şi din pădure, şi din apă şi de peste tot hotarul, din hotar până în hotar, pe vechi hotară şi semne, pentru că acest sat, Bărluiul, mai sus scris, ei au fost toţi oameni cnezi peste ocinele lor.
	Iar apoi, când a fost acum, în zilele domniei mele, iar sătenii de acolo, din acel sat din Bărluiu, ei, ca nişte oameni răi şi fugari de bir şi de haraciul cinstitului împărat, s-au ridicat de au fugit din sat şi au rămas dedinele lor pustii şi birul domnesc, jos, şi nici într-un chip nu au vrut să vină la sat şi la bir, ci i-au plătit boierii domniei mele, Matei cămăraş şi Udrişte spătar, în urma lor, de bir, şi de miere, şi de haraci în vistieria domniei mele, unde a fost nevoia domniei mele şi nevoia ţării, însă taleri […], într-un an, care fac împreună ughi […]1.
	Pentru aceea, Matei cămăraş şi Udrişte spătar, dacă au văzut aşa, cum nu vor să vină la dedinele lor şi la dăjdiile lor, să le plătească, ei au spus domniei mele, în divan.
	Drept aceea, şi domnia mea am cercetat şi am judecat după dreptate şi după lege, împreună cu toţi cinstiţii dregătorii domniei mele şi i-am dat domnia mea vecini acestor boieri, cu dedinele lor şi cu fiii lor şi cu tot, ca să le fie vecini ohabă fiilor, nepoţilor şi strănepoţilor, în veac, pentru că ei, ca nişte oameni răi şi fugari, au pierdut dedinele lor şi au căzut şi ei vecini. Iar aceşti mai sus-zişi boieri, Matei cămăraş şi Udrişte spătar, ei i-au dobândit de la domnia mea cu dreaptă şi credincioasă slujbă şi cu ai lor drepţi aspri, cum este mai sus scris, ca să le fie dedină şi vecini cu bună pace şi aibă să-i adune de pe unde au fugit şi s-au risipit.
	Şi am pus domnia mea şi blestem: în urma noastră, pe cine îl va alege Domnul Dumnezeu să fie domn şi stăpânitor al Ţării Româneşti ori din ruda noastră, ori din alt neam îl rog să înnoiască şi să întărească această carte a domniei mele de învoială, cum este mai sus scris. Pe acela Domnul Dumnezeu să-l cinstească şi să-l păzească în domnia lui şi în viaţa viitoare, sufletul lui. Iar dacă nu va cinsti şi nu va întări, ci-l va călca, şi în uitare îl va lăsa, acela să fie de trei ori blestemat şi anatema de 318 părinţi care au fost la Nicheia şi să aibă parte cu Iuda şi cu Aria la un loc, amin.
	Iată dar şi martori am pus domnia mea: Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Stroe Fiera vistier şi jupan Diicul spătar şi jupan Preda Brâncoveanul clucer şi jupan Barbul stolnic şi jupan Hriza mare paharnic şi jupan Radul Mihalcea comis şi jupan Costandin mare postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt. 
	Am scris eu, Dumitru logofăt Boldiciu, în cetatea de scaun Târgovişte, luna ianuarie 15 zile şi de la Adam până acum, la această scriere, cursul anilor, în anul 7159 <1651>.
		Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
		Io Matei voievod <m. p.>.

	DANIC, Doc. ist., LIX/36.
	Orig. slav, perg. (36 x 50,5), sigiliu mijlociu, timbrat. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 298.

14                                                           1651 (7159) ianuarie 16, Târgovişte

† Adecă eu, Vlăduţ, şi cu frate-mieu, Vlaicul, feciorii lu Darie din Bratie, scris-am acesta al mieu zapis, să fie de mare credinţă la mâna lui Mareş logofăt, cum să să ştie că am avut multă gâlceavă pentru délneţa lui Cârjeu şi pentru a lu Neagoe, care au ţinut Mareşu logofăt, ce i-au fostu dăruit Gavril spătar. Şi am avut şi pâră naintea domnu nostru, Mateiu voivod. Şi măriia sa ne-au fostu jud<e>cat ca să jurămu noi cu 12 boiari pentru acéste délneţe ce scriu mai sus. <I>ar apoi, noi n-am jurat, ce am socotit de ne-am împăcat denaintea a mulţi boiari. Însă schimbatu-ne-au, dă ne-au dat Mareş logofăt délniţa lu Neagoe den câmpu, den pădure, den apa şi de preste tot hotarul, ca să fie a noastră, de moşie. Iar noi pentru aceasta i-am dat délneţa Călcăi den câmpu, den pădure, den apa, de preste tot hotarul. Şi să aibă a ţinea şi délneţa lu Cârjeu de la beserică, cum am ţinut şi noi până acum, den şezutul satului, den câmpu, den pădure, de preste tot hotarul. Şi încă pentru această délniţă a lu Cârjeu, ne-au mai dat dumnealui pe<n>tru pace, ughi 5, ca să-i fie dumnealui acéste 2 délneţe, a lu Cârjeu şi a Călcăi, de moşie, de strămoşie, lui şi coconilor în veaci, iar altă pâră de acum nainte să nu mai avem, că ne-am împăcat de bunăvoia noastră, denaintea a mulţi boiari carii s-au tâmplat la tocmeala noastră, pre nume: Marco postelnic schilear i Pârvul vornecul ot Vlădăşti i Tudoran postelnic ot Lereşti i Manta ot Negeşti i Bratul vătahul ot Bratie i Nan ot tam i Dragomir ot Lereşti i Dragne vătahul ot Berevoieşti i Dumitru aprodul ot Golgota.
Şi aceasta tocmeală am făcut-<o> în casa jupânului Andreiu ot Târgovişte.
Şi pentru credenţa, ne-am pus şi dégetele în loc de peceţi.
Şi am scris eu, Nan logofăt ot Berevoieşti.
Pis measeţa ghenarie 16 dni, vă leat 7159 <1651>. 
Eu Marco postelnic
† Pârvul vornic
Eu Vlaicul
Dragomir
Bratul vătaf ot Bratie
Tudoran
Manta Năgescu
Vlăduţ
Dragne vătaf
Dumitru aprodul.

DANIC, Doc. ist., MDLVIII/ 10
Orig. rom., hârtie (31 x 21), cu şapte sigilii inelare puse în dreptul numelor lui Marco postelnic, Pârvul vornic, Dragomir, Bratul vătaf, Tudoran, Manta Negescu, Dragne vătaf şi Dumitru aprodul şi trei amprente digitale puse în dreptul numelor lui Vlaicul, Vlăduţ şi Dragne vătaf.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 300; menţ, Cristocea, Mareş Băjescu, p. 52.

15                                                                               1651 (7159) ianuarie 20

	† Adecă eu, Neacşa den Pârscovéni, făméia Neagului, scriu şi mărturisesc cu zapisul mieu, la mâna spăt<ar>ului Moisi de Cândeşti, ca să-i fie de mare credinţă, pentru că i-am vândut 50 de stânjini de moşie de Pârscovéni, den partea mea, ce easte de la mumă-mea, anume Stana, să-i fie moşie dumnealui, şi coconilor dumnealui, în véci. Pentru că mi-au dat dumnealui, spătarul Moisi, în mâna mea, bani ughi 15, de mi-au fost de cheltuială când mi-am descoperit şi ne-am scos moşia de cine au fost împresurată.
	Deci, deaca mi-am scos toată moşia de unde au fost împresurată, neavând eu banii să-i dau spătariului Moisi, datu-i-am derept acei 15 galbini, 50 de stânjini de moşie, den partea mea care scrie mai sus. Iar altă ocină mi-au rămas nevândută. 
Însă această ocină o am vândut de a mea bunăvoie şi cu ştirea gi<ne>relor miei, anume: Sin şi Nan, fără nici o silă.
	Şi o am vândut dinaintea cinstitului părintelui nostru chir Serafim, episcopol Buzeului.
Şi au fost mărturie boiari, anume: Popescul căpitan şi Ghiorghe iuzbaşa şi Grigorie Cocoş iuzbaşa şi Negul iuzbaşa şi Borcea iuzbaşa şi Stan iuzbaşa şi alţii mulţi.
I napisax rasonosec Mixail.
Pis ginarïe kÕ d´ni, lht #zr‹nƒ <1651>. 
		Serafim episcop 
Neacşa. 
Sin. 
Nan.

	DANIC, Ep. Buzău, LXXII/14.
	Orig. rom., hârtie (33,5 x 20,5), cu un sigiliu episcopal, aplicat în ceară verde şi cu trei amprente digitale puse în dreptul numelor lui Neacşa, Sin şi Nan. 
	Copie ibid., ms.173, f. 152v-153.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 301. 

16                                                         1651 (7159) ianuarie 22, Târgovişte

† Adecă eu, Chiriiac logofăt ot Ştefoaia, scris-am acest zapis al meu, să fie dă mare credinţă la mâna jupânului Pătru neguţătorul, cum să să ştie că i-am vândut o parte dă <o>cină dă Gănşteşti, însă parte<a> Ancăi, care ocină o-u fost cumpărat vornicul Gherghe Spoma, apoi au căzut iar la mama Stanca, însă stânjăni 84, derept bani 800, bani gata. Şi acistă ocină i-am vândut-<o> apoi, căci am fost mai vându<t> mai nai<n>te şi alte ocini. Deci i-am vâ<n>dut dumnelui şi acistă parte, să fie iar la dumnelui. 
Şi mărturie: jupânul Ghioga neguţătorul şi Dima a lu Moscu şi Dobre brat iuzbaşa Oprei. Acesta am scris la Târgovişte.
Şi pentru cre<din>ţa, m-am pus pecete şi iscălitura. 
Pis measeţa ghenarie 22 dni, vă leat 7159 <1651>.
Eu Chiriac
† Eu Tudoran sin Iane păharnic ot Aninoasa
† Γεργε
Δίμος Μοσκού, μάρτίράς
Dobre brat iuzbaşa Oprea. 

DANIC, M-rea Radu Vodă, XXI/ 15.
Orig. rom., hârtie (30 x 20,5), cu un sigiliu inelar pus în dreptul semnăturii lui Chiriac.
Copii ibid.: C/ 1, f. 6; Doc. ist., MDCL/ 101; ms. 256, f. 679-679v (nr. 993).

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 302. 

17                                                                               1651 (7159) ianuarie 22

	† Eu, Goran logofăt, scris-am aciastă scriptură, însumi cu mâna mea, ca să să ştie păntru partea mea de moşie, multă, puţină, câtă să va alége, în sat, în Plăviceni ot sudstvo Romanaţi, partea mamei méle, jupânesii Radei, fata lu Neagomir.
Eu de bunăvoie o-m dat la sfânta mănăstire de la Plăviceni, unde este hramul Sventi Arhanghel Mihail, care mănăstire o <au> zidit den temei jupânul Dragomir vel vornic. Aşijdirea, am mai dat şi 130 stânjăni de moşie în sat, în Plăviceni, care ocină o <au> cumpărat tată-mieu, Vladul logofăt, de la Orzea, den funea lui, încă în zilele lu Mihai vodă.
	Aciastă moşie să fie mănăstirei în veaci, iar dumn<e>alui, jupânul Dragomir vel vornic, să aibă a scrie la svântul jărtăvnic […] nume, să să pomenească în vecie.
	Şi am scris acest zapis eu, Goran logofăt, însumi cu mâna mea.
	Measeţa ghenarie 22, vă leat 7159 <1651>.
	† S-au scris la pomeanic aceste num<e>, rudiniia lu Goran logofăt: † Vladul, 
† Rada, † Matii, † Goran, † Anca, † Mihul, † Dima.

	DANIC, Doc. ist., DXCIV/19.
	Orig. rom., hârtie (20 x 17), cu un sigiliu inelar în tuş pus la sfârşitul documentului, aparţinând, probabil, lui Goran logofăt.
	Copie ibid., ms. 4235, f. 42
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 304 redat după Fişele g-ral Năsturel, sub dată.

18                                                                               1651 (7159) ianuarie 22

	Adecă eu, Negul sân Oprii iuzbaşăi ot Craiova, scris-am şi mărturisescu cu acesta al mieu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna părintelui egumenului Iosiv de la sfânta mănăstire de la Bucovăţ, cum să să şti<i> că i-am vândutu toată moşie m[ea] din Hlamna şi <c>e o au fost cumpărat tată-miu, Opre iuzbaşa, di Barbul ot Hlamna şi de la frate-său, Iscru. Şi au vândut-o drept bani gata, ughi 15. Şi am vândut-o de a mea bunăvoie şi fără nici o silă şi cu ştirea tuturor fraţilor mi<e>i şi a vecinilor miei de ocină, din sus şi din jos. 
Şi cându am făcut această tocmeală şi când mi-au dat banii, fost-am mărturii: Coste căpitan, socră-mieu, şi Manea sân Badului ot Craiova, şi alţii care ş-or pune peceţile şi iscăliturile mai jos. 
Pentru credinţa mi-am pusu pecete şi iscălitura, că să să creză şi să <să> ştie. 
Şi am scris Nedelco Stama, păharnic. 
Ghenarie 22, leat 7159 <1651>.
		Eu Negul. † Eu Manea. Eu Coste.

DANIC, Ms. 722, f. 165v-166.
Copie rom. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 303.

19                                                                               1651 (7159) ianuarie 22
	
† Milostïeü BoÈïeü, î› Mateü Basaraba voevoda i gospodinß vßsoi Jemli Oõggrrovlaxïskoe. Davat gospodstvo mi sïü povelhnïü gospodstva mi vhrnnom bolhrin gospodstva mi, NekÁlei pßrkßlabÁl ›t Glogova, ›t sÁd Mexedinci, i sßs sinovi ego eliciÈe emÁ Bogß dast, ækoÈe da est emÁ ›çinß i veçini Á sel Á Sßçele, Á sÁdstvo GorÈil, [›t polü], i ›t ÎÁmÁ, i ›t voda, i ›t sedaliwe selov i sßs brodove ja  vodinica, [i ›t vino]1gradï i ›t prej vßs xotarom, vare elika se xtet ijbrati, poneÈe sïe viÎe reçeni veçini ›t selo ›t Sßçele bili sÁt vßs kneqi[...]1 i sßs sinovi im i sßs vßse çastïe im ja ›çinÁ, ›t nai prhÈde vr[hme]1.
	A potom, kßda estß bil ninh, vß dßni gospodstva mi, a ›ni sami, ›t svoix dobro volü i bej ni edna silost, priidet na bolhrin gospodstva mi, NekÁla pßrkßlabÁl, tere se prodal veçini, ›ni i sßs vßsi sinovi im, i sßs vßsem çastïü ja ›çinÁ, i vßjel est vßs novci gotovi, komoÈdo po glavÁ emÁ i po sinovi [...]1, ›baçe: ÁrsÁ i sßs sinovi ego, PßrvÁl, i PßtrÁ, i DÁmïtrÁ, aspri #jˆ[...]1; i Stançül, sßs sinovi ego, Dragomir i Radõl, aspri #e‹x; i MÁÎat, sßs sinovi ego, Gerge i Dragomir, aspri #e‹õ; i Radõl Krßste, sßs sinovi ego, PßtrÁ, i Stan, i Dragomir, i PßrvÁl, i Ivan, aspri #q‹s; i Stançül, brat RadÁlov Krßstei, aspri #vˆ; i PßtrÁ al ÇükÁrhsei, aspri #v‹ ; i Vasïlïe, aspri #vˆ; i Sava, aspri #vˆ; i Jaxarïa, sßs sinovi ego, PßtrÁ, i Stoæn, i L$ÁpÁl, aspri #e‹õ; i Wirbhü ›t Lolewi i sßs sinovi ego, Mixßilß i Stoika, i sßs vßsax çast ego ja ›çinÁ ›t Lolewi, aspri #d‹x; i TÁdor MÁÎßcel, aspri #vˆ; i Dan PÁikß, sßs sinovi ego, PßtrÁ, i Stançül, i Dragomir, aspri #e‹x; i LÁpÁl lÁ PÁfßilß, i sßs sinovi ego, TÁdor, i Stoæn, i Stan, i î›n, i RadÁl, aspri #ƒˆ; i DÁmitrÁ al lÁ Mßnßilß, i sßs sinovi ego, Stan i RadÁl, aspri #e‹s; i RadÁl lÁ MÁÎat, sßs sinovi ego, LÁpÁl, i Dragomir, i NekÁla, aspri #q‹õ; i RadÁl lÁ ÇükÁr, sßs sinovi ego, TÁdor i DÁmitrÁ, aspri #e‹x; i RadÁ lÁ ÁrsÁ, sßs sinß ego, NekÁla, aspri #gˆ; i Gerge, sinß Jaxarïei, aspri #vˆ; i Krßsth al StançülÁi, sßs sinovi ego, RadÁl, i Dan, i Angel, i „prh, aspri #iˆ; i Stançül, sinß StançülÁi, brat Krßstei, sßs sinovi ego, LÁpÁl i Stan, aspri #e‹s; i PrßvÁl, sinß Stan Gßinß, sßs sinovi ego, î›nÁ, i PßtrÁ, i î›aneÎ, i Ivan, i Vi›rh, aspri #ƒ‹x; i PrßvÁl lÁ TÁmoælß, sßs sinove ego, Stan, aspri #dˆ; i DÁmitrÁ, sinß Jaxarïi, sßs sinove ego, Dan, aspri #v‹›; i PßtrÁ al lÁ MÁÎat, sßs sino ego, Stançül, aspri #g‹t; i Nhgoe, sinß „prei Kraçei, sßs sinß ego, Vintilß, aspri #g‹r; i NekÁla al [...]1 , brat Nhgoev, sßs sinß ego, Stan, aspri #g‹r, çin kÁpno aspri #r‹#k.
	I vßjel estß sïe vßsi viÎß reçeni veçini vßs novci gotovi na rÁkami ix, ›t na rÁka bolhrinom gospodstva mi, NekÁlev pßrkßlabÁl, i vidhx gospodstvo mi i japis na rÁka bolhrin gospodstva mi viÎe pisal, sßs vßsix bolhri divanÁlov gospodstva mi, veliciÈe i mali, napisani vß japis.
	I pakiÈe da est bolhrin gospodstva mi, pan NekÁlei pßrkßlabÁl, ›çinÁ Á sel Á Ermonewi, ›t sÁd Mexedinci, [›t polü]1, i ›t ÎÁmÁ, i ›t voda, i ›t sedaliwe selov, i ›t prej vßs xotarom, poneÈe sïe viÎß reçena ›çinß ›t sel ›t Ermonewi bila estß a bolhrinom gospodstvo mi eÈe estß viÎß pisan, polovinÁ ja ›çinÁ [...]1 i vßs drßÈal est sïe ›çinÁ, sßs dobro mirno, kÁpno sßs megiæÎem ›t tamo, do dni gospodstva mi. 
	A potom, kßda est bil ninh, vß d´ni gospodstva mi, a bolhrin gospodstva mi, NekÁla pßrkßlabÁl, a ›n ne[...]1 sïe ›çinÁ sßs megiæÎïi ja kÁpno, a nÁ est vßjel v‹ï bolhri ›t divanÁl gospodstva mi, po rßvaÎß gospodstva mi, tere est ijbral ›çina emÁ ›t kß megiæÎi ›t tamo i teglil [...]1 sßs ÁÈa i Ábelejnhet. 
	A potom vßstanil se sÁt Preda [...]1 sßs sinovi ego, DanÁl i Stirïæn, tere est prodal çast im ja ›çinÁ ›t Ermonewi, koliko est imal, vßsa, po [...]1 ja voda MotrÁ<lov>,  seÈeni sl‹i ja #d‹› ja aspri gotovi. 
	I pak pokÁpil bolhrin gospodstva mi, NekÁla pßrkßlabÁl, ›çinÁ Á Ermonewi ›t na [...]1 ›t polovino ja ›çina [...]1 ja ›ˆ ja aspri gotovi.
	I paki pokÁpil bolhrin gospodstva mi, NekÁla pßrkßlabÁl, ›çinÁ Á Ermonewi ›t na RadÁl i ›t na Dobromir[...]1 ›t Ijvarna, çast im, vßsax, ja ›çinÁ [...]1 MotrÁlov, ja #aˆ ja aspri gotovi.
A potom po[...]1 est jnamenal sïe bolhri sïe ›çinÁ i  prodal est sïe megïæÎi çastïü im ja ›çinÁ, a sïe #v‹ï bolhri ›ni prilhpil est sïe ›çinÁ ›t[...]1 i ukamenit est. „baçe da se jnaet i belhqe xotarom2 ›t brodom Sfßrßi, po polü ÇhrteÈÁlÁi, dori Á Vrßx¨l Pribei i dori Á voda malÁlÁi, dori Á xotarÁl PeÎçhnei [...]1 ›t xotarÁl Ermonewilor i „lthnilov, dori Á matka vodev i prej voda MotrÁlov na[...]1 edin mesto çto se jove  VrßthÈele, ›t Ásta LakÁlov, po polü, prej drÁmÁl TÁ[...]1, Á xotarÁl KlßÎnewil›r i po xotar Á dol, paki dori Á xotarÁl KlßÎnewil›r, i pak dori Á voda MotrÁl›v.
	I prodadoÎe est sïe vßsi viÎß reçenni veçini i ›çine iÈe sÁt viÎe reçeni[...]1 svoix dobro volü i bej ni edna sil›st i sßs jnanïe vßshm bolhrom i a megiæÎem ›t ›krßst mestom[...]2 ›t na rÁkama ix, vßs po novci gotovi.
	Sego radi, dadox i gospodstva mi bolhrin gospodstva mi, NekÁla pßrkßlabÁl, da est emÁ sïe veçini i ›çine ›xabÁ, emÁ i sinovi emÁ, i vnÁkom i prhvnÁçetom [...].
	SeÈe Ábo i svhdhtelïe postavix gospodstvo mi2 ÈÁpan Gï›rma vel ban Kralevski, i ÈÁpan Dragomir <vel vornik>, i ÈÁpan RadÁl vel l›g›fet, i pan Stroe vel vistïær, i pan DïikÁl vel spatar, i pan Preda vel klüçer, i pan [Kostandin]2 vel postelnik, i pan RadÁl vel komis, i pan Xrija vel pexarnik, i BÁnh vel slÁÈer. I ispravnik, RadÁl vel l›g›fet. 
	Ispisax aj, Mixalçh logofet, mhseca genÁarïe k‹v d´ni, lht #zr‹nƒ.
        † î› Mateü v›ev›da, milostïeü BoÈïeü, gospodinß.
		î› Mateü voevoda <m. p.>

	† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele credinciosului boier al domniei mele, Neculei pârcălabul din Glogova, din judeţul Mehedinţi, şi cu fiii lui, câţi Dumnezeu îi va da, ca să-i fie ocină şi vecini în satul Săcele, în judeţul Gorji, [din câmp]1, şi din pădure, şi din apă, şi din vatra satului şi cu vaduri de moară, <şi din vii> şi de peste tot hotarul, oricât se va alege, pentru că aceşti mai sus-zişi vecini din satul Săcele au fost, toţi, cnezi [...]1 şi cu fiii lor şi cu toate părţile lor de ocină, de mai înainte vreme. 
	Iar după aceea, când a fost acum, în zilele domniei mele, iar ei singuri, de a lor bunăvoie, şi fără nici o silă, au venit la boierul domniei mele, Necula pârcălabul, de s-au vândut vecini, ei şi cu toţi fiii lor, şi cu toate părţile de ocină, şi au luat tot bani gata, fiecare pe capul lui şi pe fiii [...]1 însă: Ursu cu fiii lui, Pârvul şi Pătru şi Dumitru, aspri   7 0001; şi Stanciul, cu fiii lui, Dragomir şi Radul, aspri 5 600; şi Muşat, cu fiii lui, Gherghe şi Dragomir, aspri 5 400; şi Radul Cârste, cu fiii lui, Pătru şi Stan şi Dragomir şi Pârvul şi Ivan, aspri 6 200; şi Stanciul, fratele lui Radul Cârstei, aspri 2 000; şi Pătru al Ciucureasei, aspri 2 700; şi Vasilie, aspri 2 000; şi Sava aspri 2 000; şi Zaharie, cu fiii lui, Pătru şi Stoian şi Lupul, aspri 5 400; şi Ştirbeaiu din Loleşti şi cu fiii lui, Mihăilă şi Stoica, şi cu toată partea lui de ocină din Loleşti, aspri 4 600; şi Tudor Muşăţel, aspri       2 000; şi Dan Puică, cu fiii lui, Pătru şi Stanciul şi Dragomir, aspri 5 600; şi Lupul al lui Pufăilă, şi cu fiii lui, Tudor şi Stoian şi Stan şi Ion şi Radul, aspri 9 000; şi Dumitru al lui Mănăilă şi cu fiii lui, Stan şi Radul, aspri 5 200; şi Radul lui Muşat cu fiii lui, Lupul şi Dragomir şi Necula, aspri 6 400; şi Radul lui Ciucur cu fiii lui, Tudor şi Dumitru, aspri   5 600; şi Radu lui Ursu cu fiul lui, Necula, aspri 3 000; şi Gherghe, fiul Zahariei, aspri    2 000; şi Cârstea al Stanciului cu fiii lui, Radul şi Dan şi Anghel şi Oprea, aspri 8 000; şi Stanciul, fiul Stanciului, fratele Cârstei, cu fiii lui, Lupul şi Stan, aspri 5 200; şi Pârvul, fiul lui Stan Găină, cu fiii lui, Ionu şi Pătru şi Ioaneş şi Ivan şi Vioră, aspri 9 600; şi Pârvul lui Tumoială, cu fiul lui, Stan, aspri 4 000; şi Dumitru, fiul Zaharii, cu fiul lui, Dan, aspri 2 800; şi Pătru al lui Muşat, cu fiul lui, Stanciul, aspri 3 300; şi Neagoe, fiul Oprei Cracei, cu fiul lui, Vintilă, aspri 3 100; şi Necula al [...]1, frate cu Neagoe, cu fiul lui, Stan, aspri 3 100, care fac împreună 120 000 aspri.
	Şi au luat aceşti toţi mai sus-zişi vecini toţi banii gata în mâinile lor, din mâna boierului domniei mele, a lui Necula pârcălabul, şi am văzut domnia mea şi zapis la mâna boierului domniei mele mai sus scris, cu toţi boierii divanului domniei mele, mari şi mici, scrişi în zapis.
	Şi iarăşi să fie boierului domniei mele, pan Neculei pârcălab, ocină în satul Ermoneşti, din judeţul Mehedinţi, [din câmp]1 şi din pădure şi din apă şi din vatra satului şi de peste tot hotarul, pentru că această mai sus-zisă ocină din satul Ermoneşti a fost a boierului domniei mele, care este mai sus-scris, jumătate de ocină [...]1 şi tot a ţinut această ocină, cu bună pace, împreună cu megiaşii de acolo, până în zilele domniei mele.
	Iar apoi, când a fost acuma, în zilele domniei mele, iar boierul domniei mele, Necula pârcălabul, iar el nu [...]1 această ocină cu megiaşii împreună, ci a luat 12 boieri din divanul domniei mele, pe răvaşe ale domniei mele, de a ales ocina lui dinspre megiaşii de acolo şi au tras [...]1 cu funia şi au pus semne.
	Iar apoi s-a sculat Preda [...]1 cu fiii lui, Danul şi Stirian, de au vândut partea lor de ocină din Ermoneşti, câtă a avut, toată, pe [...] dinspre apa Motrului, stânjeni 238, pentru 4 800 de aspri gata.
	Şi iar a cumpărat boierul domniei mele, Necula pârcălabul, ocină în Ermoneşti de la [...]1 din jumătate de ocină [...]1, pentru 800 de aspri gata.
	Şi iarăşi a cumpărat boierul domniei mele, Necula pârcălabul, ocină în Ermoneşti, de la Radul şi de la Dobromir [...]1 din Izvarna, partea lui, toată, de ocină [...]1 Motrului, pentru 1  000 de aspri gata.
	Iar apoi, după [...]1 au însemnat aceşti boieri această ocină şi au vândut aceşti megiaşi părţile lor de ocină, iar aceşti 12 boieri ei au alăturat această ocină din [...]1 şi au împietrit-o. Însă să se ştie şi hotarăle: din vadul Sfărăi, pe câmpul Certezului, până în Vârful Pribei şi până în apa Malului, până în hotarul Peşceanei [...]1 din hotarul Ermoneştilor şi Oltenilor, până în matca apei şi peste apa Motrului, la [...]1 un loc ce se numeşte Vârtejele, din Gura Lacului, pe câmp, peste drumul Tu [...]1 în hotarul Clăşneştilor şi pe hotar în jos, iarăşi până în hotarul Clăşneştilor, şi iarăşi în apa Motrului.
Şi s-au vândut aceşti toţi mai sus-zişi vecini şi ocine, care sunt mai sus-zise [...]1 de a lor bunăvoie şi fără nici o silă şi cu ştirea tuturor boierilor şi a megiaşilor din jurul locului [...]2 de la mâinile lor, tot pe bani gata.
Pentru aceea, am dat şi domnia mea boierului domniei mele, Necula pârcălabul, ca să-i fie aceşti rumâni şi ocine ohabă, lui şi fiilor lui, şi nepoţilor şi strănepoţilor [...]2.
	Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir <mare vornic> şi jupan Radul mare logofăt şi pan Stroe mare vistier şi pan Diicul mare spătar şi pan Preda mare clucer şi pan [Costandin]2 mare postelnic şi pan Radul mare comis şi pan Hriza mare paharnic şi Bunea mare slujer. Şi ispravnic, Radul mare logofăt. 
	Am scris eu, Mihalcea logofăt, luna ianuarie 22 zile, anul 7159 <1651>.
		† Io Matei Basarab, din mila lui Dumnezeu domn.
		 Io Matei voievod <m. p.>

B.A.R, F 41/L.
Fotocopie după orig. slav.

20                                                                               1651 (7159) ianuarie 23

Eu, Tudor slugerul, scris-am acesta al mieu zapis ca să fie la mâna jupânului, lu Dumitru, şi a jupânului Vasilie de la Nicopol, cum să se ştie c-<a>u cumpărat satul Băcăleştii, că acel sat fostu-l-am dat eu fii-mea, Samfirei, zéstre. Deci l-au vândut acestor boiari, cu ştirea mea. Şi voi, rumânilor, să ascultaţi de aceşti boiari, că sânteţi de acum înaintea, rumânilor şi feciorilor, ai lor, iar cărţile voastre, dă când v-aţi vândut mie, toate sânt la mine. Deci să şideţi pri bună pace, că li sânteţi rumâni. Aceasta am scris. 
	Scrie  ghena<rie> 23 zile, leat 7159 <1651>.
		Tudor sluger.

DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CXLVII/25, f. 1.
Copie rom. întărită în 20 aprilie 1855. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 306.

21                                                                               1651 (7159) ianuarie 23

† Adecă eu, Vladul, dempreună cu fiiu-miu, Oprea ot Porumbréni, scris-am şâ mărturisim cu acesta al nostru zapis, ca să fii de bună credinţă, la mâna dumnialui, jupan Preda vel cliucer Brâncoveanul, cum să să ştii că am fost <cu> bir la vistierie bani 18.
Dici am fost săraci de nu l-am mai putut birui să-l plătim, ce am mersu la dumnialui de ne-am rugat de ne-au luat birul din spatele noastre, acii bani, şâ i-au mutat la satul dumnialui3, la Hodobeşti, de au plătit satul dumnialui3 birul nostru. Dici noi ne-am sculat de i-am vândut dumnialui3 ocini în Porumbréni, stânjăni 100, derept bani gata aspri […], stânjănul câte 10 bani. Alalalţi bani s-au prens în sama birului, însă din câmpu, din sileşte, din apa, de preste tot hotarul, orecât să va alége, ocină stéarpă, fără de rumâni, ca să-i fii dumnialui moşii ohabnică în veac, şe coconilor dumnialui3, câţi Dumnezeu i va da.
Şâ la tocmeala noastră, fost-au mulţi boiari mărturii, carii-şi vor pune peceţile ma<i> jos.
Şâ pentru mai adeverită credinţă, în loc de peceţi, ne-am pus dégetele.
Şe am scris eu, Cânda.
Measeţa ghinarie 23 dni, vă leat 7159 <1651>.
Eu Vladu.
E sin ego, Oprea.

DANIC, Doc ist., MDCLXXVIII/ 12.
Orig. rom., hârtie (30,5 x 20,5), cu două amprente digitale puse în dreptul celor două semnături.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 305.

22                                                                               1651 (7159) ianuarie 24

	† Adecă eu, Răduţulu clucer, scriu şi mărturisescu cu acesta al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna jupânului Ghiormei mare ban, pintru o ţigancă ci amu fostu datori la Pătru slujer.
Dici eu n-amu avut ţigancă să dau lu Pătru suljer, ci m-au plătit dumnealui, iară eu am dat banului un ţigan, anume Lupul, pintru acea ţigancă, ca să-i fie dumnealui moşie. 
	Şi la tocmela noastră fost-au boieri mărturie: Nicola pârcălab ot Glogova, Chiriţe cămăraş, Iacov clucer, Nicola ot Stângăce.
	Şi pintru credinţa, pus-am şi pecete.
	Ghinarie 24 dni, leat 7159 <1651>.
Eu Răduţulu clucer.

	DANIC, A.N., CLXXVI/17.
	Orig. rom., hârtie (31 x 21), cu un sigiliu inelar în tuş pus în dreptul numelui Răduţul clucer.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 307.

23                                                                               1651 (7159) ianuarie 26

	† Adecă eu, Stana Neguroaia, scris-am acesta zapis al mieu, ca să fii de mare credinţă la mâna dumnealui Dumitraşco spatar, cum să să ştii că am avut o vii di vânzare în dealul Neguvanului, însă numai viia. 
Deci s-au aflat dumnealui de o au cumpărat, însă partea mea, 2 pogoane şi jumătate, şi <a> fiiu nostru, Neacşul, de zéstre, 1 pogon şi jumătate. Şi pogonul câte ughi 12 pol, costande 5.
Deci să-i fii dumnealui moşii stătătoare, ohabnică, pentru că o am vândut de a mea bunăvoie, fără nici o silă, cu ştirea tuturor vecinilor din sus şi din jos.
	Şi când am făcut acesta zapis, fost-au mărturii: părintele popa Drăgan şi Ivan curteanul i Oprea logofăt i Mihalcea logofăt. 
	Şi am scris eu, Negre logofăt ot Măg<u>réle.
	Şi pentru credinţa, ne-am pus mai jos şi peceţili şi iscăliturili.
	Pis ghenarie 26 dni, leat 7159 <1651>.
		† Iereu Drăgan
		† Eu Stana Neguro<a>ia
		I Necşul
		† Eu Oprea
		Ivan logofătul.

	DANIC, Doc. ist., CXL/106.
	Orig. rom., hârtie (30,5 x 21).

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 308.

24                                                                  <Post 1651 (7159) ianuarie 26>

	† Adecă eu, Neacşul, împreună cu socră-m<ea>, Stana Neguroi ot Negovani, scris-am acesta al nostru zapis, ca să fii de mare credinţă la mâna dumnealui Dumitraşco spatar, cum să să ştii că i-am vândut 5 pogoane de vie, de a noastră bunăvoie, în dealul Négovanilor, pogonul câte 12 ughi pol, costande 5.
	Şi la tocmeala noastră1 fost-au mulţi boiari şi oameni buni mărturii, anume: Alixandru postelnic, Preda peharnic, popa Drăgan ot Măguréle, Mihalcea logofăt, Ivan logofăt, Oprea vătaf, Nedelco curteanul, Dumitru Bugheanul.
	Iar cine se va mai scula peste acesta zapis cu fo pâră, să aibă a să întreba cu Neacşul şi cu socra lui, Stana Neguroi.
	Şi pentru credinţă, pusu-ne-am şi dégetele.
Neacşul. 
Stana. 
Alixandru postelnic
Preda peharnic3
Popa Drăgan. 
Mihalcea logofăt.
Ivan logofăt. 
Oprea vătaf.
Nedélco.
Dumitru Bugheanul.

	DANIC, Doc. ist., CXL/107.
	Orig. rom., hârtie (19,5 x 21), cu două sigilii inelare în tuş puse în dreptul numelor Alixandru postelnic şi Preda paharnic. Datat după doc. precedent, cu cota DANIC, Doc. ist., CXL/106.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 309.

25                                                                               1651 (7159) ianuarie 27
	
	† Milostïü Boıïü, î>› Mateü Basaraba voevodß i gospodinß, piÎem gospodstvo mi, voao, satul Stăneşti ot sudstvo Elhov. 
Cătră aceasta vă dau ştire domnia mea, pentru că aici, naintea domni<i>i méle, spus-au boiariul domni<i>i méle, Radul logofăt Dudescul, cum s-au hotărât de cătră voi cu 12 boiari şi ş-au pus petri şi sémne. Şi am văzut domnia mea şi cartea boiarilor de hotărnicie şi cartea domni<i>i méle făcută pre cartea boiarilor de atâta vréme. 
Şi voi nu veţi să vă mai mutaţi pre moşia voastră, ce încă duceţi şi dărăbanţi acolo pre moşia lui, de-ş fac hodăi. De care lucru, deaca veţi vedea această carte a domni<i>i mél<e>, iar voi să căutaţi acum, de primăvară, să vă mutaţi casele şi tot ce veţi avea pre moşia voastră, că de nu vă veţi muta, bine să ştiţi că voiu să tremiţ domnia mea om domnescu să vă spargă casele fără de voia voastră. Să nu vă pae într-altu chip!
Aceasta vă scriu. I ispravnik sam reçe gospodstva mi. 
Pis ginarie kzÕ d´ni, lht #zr‹nƒ <1651>.
		î›> Mateü voevodß, milostïü Boıïü gospodin´.
	
	DANIC, Doc. ist., XLIII/141.
	Orig. rom., hârtie (29,5 x 20,5), sigiliu mijlociu în chinovar.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 310.

26                                                                                  1651 (7159) februarie

	† Scris-am eu, Stroe ot Priboiani, cu feciorii mei, anume: Bratul şi Vişanu şi Dumitru şi Barbul şi Opre şi Muşat, acest al nostru zapis, să fii de mare credinţă la mâna <lui> Radul postelnic, cum să să ştie ca am schimbat 2 locuri. Noi am dat Radoloi locol onchi nostru, Nenciului den Leordeni, tot, iar Radul postelnic ne-o dat on loc la Priboiani, în laturile lungi, den costă, până în râu.
	Şi la tocmala noastră mărturii au fost: Necşul logofăt şi Nechefor şi Muşat şi Simeon şi Preda.
	Pentru credinţa, pus<u>-ne-<a>m şi peceţile.
	Pis fevruarie, leat 7159 <1651>.
		Eu Brat.
Eu Vişan.
Barbu.
Dumitru.
Oprea.
Muşat.

	B.N., C.S., Col. Doc. ist., CXXVIII/3.
	Orig. rom., hârtie (19 x 16), cu trei sigilii inelare puse în dreptul numelor lui Brat, Vişan şi Muşat şi trei amprente digitale puse în dreptul numelor lui Barbu, Dumitru şi Oprea.

27                                                                               1651 (7159) februarie 4

	† Adecă eu, jupânul Ghinea cojocariul, dempreună cu frate-mieu, Franţa neguţătoriul, scriem şi mărturisim cu acest zapis al nostru, ca să fie de bună credinţă la mâna lu Moisi spătar, cum să se ştie că am vândut satul Steanca de Sus, den judeţul Ialomiţa, însă partea lu Malcoci, toată. Care sat l-am fost cumpărat şi noi mai denainte vréme de la feciorii lu Malcoci, anume: Iacov i Papa i Radul i Ianiu, de preste tot hotarul, oarecât se va alége, şi cu tot venitul şi cu toţi rumânii, câţi se vor afla de pre acéa moşie, ales fară de un rumân, anume Voinea, feciorul lu Drag<o>mir, den plasa lu Iacov, feciorul lu Malcoci, pentru că l-am iertat de rumânie, căci ne-au slujit.
	Şi iară i-am vândut dumnealui ocină în Steanca de Sus, partea jupânesei Despinei, jupâneasa Vladului logofătul Rudeanul, care o am fostu cumpărat şi noi mai denainte vréme de la dumneaei şi de la feciorii dumneaei, anume: Radul postelnic şi Vladul peharnic, însă jumătate de sat şi cu 2 rumâni, anume: Anghel şi Frate, feciorii lu Nedelco, şi cu alţi rumâni, câţi se vor mai afla pre acea moşăe. 
	Şi iar i-am vândut dumnealui ocină în Steanca de Sus, partea Predei, feciorul Bratului comisul ot Ueşti, oarecât se va alége, şi cu un rumân, anume Oana, cu toţi feciorii lui.
	Şi iar i-am vândut dumnealui ocină în Steanca de Sus, partea lu Pătraşco postelnic ot Bucşani, însă stânjăni 200 şi cu un rumân, anume Manea, cu feciorii lui şi cu alţi rumâni, câţi se vor afla pre această parte de ocină.
	Şi iară i-am vândut dumnealui ocină în Steanca de Sus, den partea lu Hagi, care ocină o au fostu vândut şi feciorii lu Hagi lu Simpietriu spătărelul mai denainte vréme. Iar apoi noi i-am lepădat banii şi am luat ocina.
	Şi iar i-am vândut dumnealui ocină în Steanca de Jos, partea lu Adam, feciorul lu Dumitru pâslariul de la oraş, de la Floci, den partea megieşască, stânjăni 40.
	Şi aceste ocine ce scriu mai sus, fostu-le-am cumpărat şi noi mai denainte vréme de la aceşti vânzători ce scriu mai sus, în baltă şi în câmpu şi de preste tot hotarul.
	Însă acéste ocine şi cu rumânii ce sântu mai sus-scrise, vândutu-le-am pre bani gata, derept ughi 330. Şi am socotit să fie la toate ocinile, preste tot, stânjăni 800, iară dă vor mai lipsi, să avem a-i înturnarea bani<i> pre cât va fi lipsa.
	Şi le-am vândut noi acéste ocine ce sânt mai sus-scrise, de a noastră bunăvoie, fără de nici o silă, ca să fie dumnealui moşăi ohabnice, stătătoare în véci.
	Şi mărturii încă am pus boiari carii-ş vor pune mai jos peceţile şi iscăliturile lor, ca să se creaza.
	Şi pentru adevărată credinţa, pus-ne-am peceţile şi iscăliturile.
	Şi am scris eu, Mihalcea logofăt sin Paraschivei logofăt. 
Measeţa fevruarie 4 dni, <leat> 7159 <1651>.
		Pătraşco postelnic ot Bucşani
		Γγηνος γουναρης πουλητης
		Σφράστζος [...]
		Udrea Doicescul 
		Paraschiva sin Laţco din oraşu Floci
		Negoiţa peharnic Tătăranul 
		Neagul logofăt ot Săcoiani
		Drăgoi Fălcoianul
		Badea căpitan ot Comana, mărturie.

	DANIC, Doc. ist., CCCLXVII/133.
	Orig. rom., hârtie (44 x 29), cu patru sigilii inelare în tuş puse în dreptul celor două semnături greceşti şi în dreptul semnăturilor lui Paraschiva şi Negoiţă paharnic.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 312.

28                                                                               1651 (7159) februarie 6

	† Adecă eu, Dragomir şi Marin şi Teodoru, scris-am zapisul nostru, să fie la mâna popei lu Stan de Păcăleşte, cum să să ştie că i-am vândut 3 cedvârţi i pol de loc de vie în <o>braţi<i> viei şi alaturea cu Măticéni<i>, den susulu viei, za 500 i 30 de bani gata.
	Şi mărturie: Stoica i Vlaicul <s>inu Tatul i Négoe sin Stanciului ot Vrăneşti.
	Pis vă measeţa februarie 6 dni, leat 7159 <1651>.
	Şi aldămaş 30 <bani>.

	DANIC, Ep. Buzău, XLI/17.
	Orig. rom, hârtie (16,5 x 21), cu cinci amprente digitale la final, fără nume.
	Copie ibid.: mss. 173, f. 204v; 366, f. 23v-24.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 313.

29                                                                               1651 (7159) februarie 9

	† Adecă eu, Nedelea cu feciorii miei, scris-am zapisul mieu, ca să fie dă mare credinţă la mâna jupan<ului> Dumitru pârcălab ot Bucureşti, cum să să ştie că i-am vândut ocină, stânjăni 7, ot Stâlpeni, dân câmpu, dân silişte, dân apa, dă preste tot hotarul, cât se vor alege parte acelor 7 stânjăni, şi cu 7 stânjăni dă vie lucrată dân viia dân deal, dă pre lângă Bratco. 
	Şi o-m vândut dă a mea bunăvoie şi fără dă nici o nevoie, însă pre bani gata, derept ughi 6, ca să fie dumnialui moşie în veci şi coconilor dumnialui.
	Şi la tocmeala noastră fost-au oameni buni <din> satul Stâlpeni, na ime: Raico i Bratco i Dobre i Dragomir i Vladul şi alţii carii-ş vor pune peceţile.
	Şi păntru credinţa, pusu-mi-am şi dégetul.
	Pis fevruarie 9 dni, vă leat 7159 <1651>.
	Şi am scris eu, Paraschiva, diiaconul dă la beserica domnească <din Bucureşti>. 
		Nedele.
		Raico.
		Bratco.
		Dobre.
		Dragomir.
		Vladul.

	Col. Şerban G.G. Cantacuzino, SUA.
Orig. rom., hârtie (cca. 21 x 29), cu şase amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături. 

EDIŢII: Florea, Doc. Cantacuzino, nr. 24. 

30                                                                             1651 (7159) februarie 11

	† Adecă noi aceşti 6 boiari, anume: jupan Căzan Năsturel postelnic, ispravnecu lu scaunul Bucureştilor i Dumitru pârcălabul i Damaschin vorniculu i Vlădilă iuzbaşa i jupânul Manul pârcălabul, e jupânul Deftva neguţătorul, care sântem luaţi de părentele Nechifor, egumenul de la Plumbuita, şi de părentele […], egumenul de la Sărindar, pre răvaşe domneşti, denaintea mărie<i> sale domnu nostru, Ion Mateiu Basarab voievod, ca să căutăm şi să adăvărămu matca Dâmboveţei, pre unde au fost matca ce bătrână şi pentru un zăgas ce au făcut Sărindarul pre locul Plumbuitei, cade-se să-l facă au nu să cade?
	Deci noi am mersu de amu văzut cu ochei noştri, ce am socotitu şi am adăvărat noi, cu sufletele noastre, cum să nu facă Sărindarul acel zăgas pre moşiia Plumbuitei, că nu duce apa pre matca ce bătrână, ce o duce pre un prival. Ce să fie volnec părentele de la Plumbuita să spargă zăgasul, iar Sărindarul de va pute, să aducă apa la matca ce bătrână, să fie volnec să o aducă şi fără de voia Plumbuitei, oricum o va pute aduce, să fie volnic fără nici <o> oprelă, numai să mergă pre matca ce bătrână, pre unde au fost hotarul moşiilor de ve<a>c.
	Aşa-m adăvărat cu sufletele noastre.
	Pis measeţa fevruarie 11 dni, leat 7159 <1651>.
		Căzan Năsturel ispravnic ot Bucureşti
		† Damaschin vornic
		† Vlădilă iuzbaşa
		† Manul pârcălabul.

	DANIC, M-rea Plumbuita, II/4.
	Orig. rom., hârtie (30 x 20,5), cu patru sigilii inelare în fum puse în dreptul fiecărei semnături.
Copie ibid., ms. 255, f. 50v-51.

Reg., Năsturel, Genealogia Năsturelilor, XI, p. 287; Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 314.

31                                                                             1651 (7159) februarie 15

	† Milostïeü BoÈïeü, î›> Mateü Basaraba voevoda i gospodinß. PiÎem gospodstvo mi, voao, 12 boiari hotarnici carii v-au luat pri răvaşe domneşti Stanciul logofăt şi Oprea logofăt şi cu ceata lor ot Budişteani, ca să-i hotărâţi de cătră uncheşul Vasilie şi de cătră nepot-său, să aveţi a alăturarea moşie lângă moşie, a Stanciului logofăt şi a Oprii logofăt cu ceata lor. Să nu li împărţiţi moşie di moşii, ci să o alăturaţi cum easte obiceaiul ţărăi.
	Şi pentru o carte ce am fost făcut domnia mea lui Vasilie cu nipot-său, ca să-şi picnească dincătro o vor vrea ei, să nu să bage acéia în samă, că n-au fost toţi di faţă, ci să i-o luaţi, pentru că au venit acum, înaintea domni<i>i méle, di au spus toţi di faţă, şi au spus Stanciul logofăt cum că are ş-alta moşie alăturea şi au rămas uncheşul Vasălie cu nepot-său di lége şi de judicată, dinainte domni<i>i méle.
	Deci voi să aveţi a hotărâ şi a împietri, dimpreună cu sluga domni<i>i méle, cu Dragomir vtori portar, cum va fi mai pre dirept şi cum veţi şti cu ale voastre suflete.
	Di aceasta vă scriu domnia mea. I ispravnik, sam reçe gospodstva mi.
Pis fevrar´ eïÕ d´ni, lht #zr‹nƒ <1651>.
 		î›> Mateü v›ev›da, milostïeü Boıïeü gospodinß.
 		î>› Mateü voevoda <m. p.>

	DANIC, M-rea Cotroceni, V/17.
	Orig. rom., hârtie (33 x 20,5), sigiliu mijlociu în chinovar.
	Copie, ibid., ms. 690, f. 75.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 315.

32                                                                             1651 (7159) februarie 16

Adecă eu, Prode şi Gorne, feciori popii lui Stan ot Ulicioi, scris-am acest al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna Predei pârcălabu ot Măliceşti, cum să să ştie că i-am vândut o vie din dealu Ulicioilor. 
Şi o am vândut noi, de a noastră bunăvoie, să fie lui moşie ohamnică, lui şi feciorilor lui şi nepoţilor lui şi strenepoţilor lui; şi am dat drept ughi 12 pol. Iar când va vrea Preda, să vânză Preda acea vie, să aibă a-ntreba feciori<i> popii lui Stan. 
Şi când am făcut această tocmeală, fost-au atâţea oameni buni mărturii, anume: Preda, feciorul Unguritului, şi Marin, ginerile croitorului şi Stan din Radomir şi Pârvul de la Bănceşti şi Preda din Măniceşti şi eu, Preda diaconul din Bălceşti. Şi mărturie şi degitele. 
Fevruarie 16, leat 7159 <1651>.
Preda. † Marin. Preda. Pârvul. I Preda. Eu Mărin. Eu Pârvul, martori.

DANIC, M-rea Căluiu , XV/ 1.
Copie rom.
Altă copie, ms. 722, f. 229-229v. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 316.

33                                                                            1651 (7159) februarie 17

† Adecă eu, Stoia den Găleşăşti ot sud Argeş, scris-am zapisul mieu, să fie de mare credinţă la mâna jupânului Iorgăi, cum să să ştie că i-am vândut partea mea de vie, derept ughi 7. 
Şi iar eu, Ilina, sora Stoei, me-am vândut şi partea mea dă vie iar jupânului Iorgăi, derept ughi 8. 
Şi am vândut io, Ianache ot Găleşăşti, iar 2 răzoare de vie, iar jupânului Iorgăi, derept ughi 4. Şi am vândut noi acéste vii, de a noastră bunăvoie, fără nici o silă, cu ştirea toturor vecinilor noştri din sus şi din jos. Şi am luoat toţi banii gata în mâinile noastre, ca să-i fie dumnealui moşie stătătoare, ohabnică în veci.
	Şi la tocmeala noastră, fost-au mulţi oameni buni mărturie, anume: Lazar ot Găleşăşti i Stan ot tam i Arsenie, sluga lu Matei peharnic, i Stanciul pârcălabul ot tam şi carii-ş vor pune dégetele mai jos. 
	Şi pentru credinţa, mi-am pus şi dégetele mai jos, ca să să crează. 
	Pis fevruarie 17 dni, leat 7159 <1651>.
		Eu Stoia ot Gălăşăşti.
		Eu Ilina ot tam, sora Stoei.
Eu Ianache ot Gălăşăşti.
† Eu Lazar ot Gălăşăşti, mărturie.
† Eu Stan ot tam, mărturie.
† Eu Arsenie, mărturie.
† Eu Aldea, mărturie.
† Eu Stanciul pârcălab ot tam. 

DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CLXIII/4.
Orig. rom., hârtie (31 x 21,5), cu trei amprente digitale puse în dreptul semnăturilor lui Stoia, Ilina şi Ianache. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 317. 

34                                                                             1651 (7159) februarie 20

† Adecă eu, Iani păharnic sin Procov ot Târgovişte, scriu şi mărturisesc cu acista al miu zapis, ca să fie dă mare credinţă la mâna egominului ot Că<l>dăruşani, cum să să ştie că i-am vândut jumătate dă pimniţă cu 2 prăvălii, care pră<vă>lii şi pimniţă o fost cumpărat dă moşu-meu, Fota, dă la popa Mihalco. 
Şi o-m vândot dă a mea bu<nă>voia, ca să fiia sfintei mănăstiri Că<l>dăruşanilor moşiia o<h>abnică în veci. 
Şi mi-u cirut şi zapisile dă cumpărători ci s-au prilejit la mini. Ci-m pus zioa la Paşti să li aduc.
Şi am scris eu, Iane sin Procov, cu mâna me şi al jupânesii Marii.
Şi păntru credinţa, mi-m pos şi pecite. 
Şi mulţi oamini buni şi niguţători mărturii, dă ş-au pos piceţile şi iscălitorile.
Pis fevruarie 20 dni, leat 7159 <1651>.
		† [...] μαρτιρας
† Κοσταντινος κυρσζουμπασης 
† Iane păharnic sân Procov ot Spineni
† Πανος Σπηρου μαρτιρο τα ανοθεν 
† Δήμος Γιωργου μαρτιρος
† Αντραιγης γουναρης μαρτιρο τα ανοθεν .

DANIC, M-rea Hurezi, XXIX/ 4.
Orig. rom., hârtie (30 x 21), cu şase sigilii inelare în fum puse câte una deasupra fiecărei semnături.
Copie ibid.: ms. 449, f. 531v.

EDIŢII: Potra, Tezaurul, p. 267 (nr. 424); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 318.

35                                                                             1651 (7159) februarie 20

† Adecă eu, Iano păharnic ot Spineni sin Procov, scris-am acesta al miu zapis, ca să fie dă mare credinţă la mâna jupunului Costadin şi a jupânesii dumnialui, a Despei, cum să să şti<i> că i-am fost vândut părăţili cumnaţilor, a lu Dumitru şi a lu Lazăr, jumătate dă pimniţă şi cu 2 prăvălii. Şi acisti prăvălii şi pămniţa o fost cumpărat tată-miu şi onchi-miu, Isar. Şi aceste prăvălii au fost cumparate mai dănainte vreme dă Costadin dă la cumnaţii lui. Şi apoi mi-u dat şi mie bani a doa oră pri părţile lor. 
Acista am scris eu, Iane sin Procov, şi mă<r>turisesc. 
Şi la aciastă tocmelă, fost-au oamini buni şi niguţători.
Şi păntru credinţa, me-m pus şi pecete şi iscălitora.
Pis fevruarie 20 dni, leat 7159 <1651>.
		[...] μαρτιρας	
		Eu, Iane păharnic sin Procov ot Spineni
† Δήμος Γιωργον μαρτιρος
† Πανος Σπηρου μαρτηρο τα ανοθεν .
† Κοσστας γουναρης μαρτηρο τα ανοθεν
		† Κοσστας μαρτιρο τα ανοθεν
† Κοσταντινος κυρσζουμπασης .
			
DANIC, M-rea Golgota, V/ 11.
Orig. rom., hârtie (29,5 x 20,5), cu un sigiliu inelar în tuş pus în dreptul semnăturii lui Dima şi şase sigilii inelare în fum puse în dreptul celorlalte.
Copii, ibid.: ms. 228, f. 78-78v (79-79v); Doc. ist., CMLXVIII/ 90.

EDIŢII: Potra, Tezaurul, p. 267 (nr. 424); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 319.

36                                                   1651 (7159) februarie 20, <Târgovişte>

	Adecă noi, ceşti 4 boiari, anume: jupan Radul vel agă i jupan Gheorghie vistier i jupan Neagul vătaf za aprozi i Mihai ceauşul, carei ne-au dat domnu nostru, Io Matei Basarab voievod, judecători den divan, ca să luom seama şi să judecăm pre Costandin şi pre jupâneasa lui, Despa, fata lu Dumitru grămăticul, împreună cu jupâneasa Mariia, nora Fotei cel bătrân, şi cu fiiu-său, Iane, pentru o jumătate de pivniţă de aici, den oraş, den Târgovişti, şi cu locul, cât se vor alége, iar jumătate, şi prăvălii, cât se vor afla nevândute de Dumitru grămăticul, socrul lu Costandin şi de frate-său, popa Mihalco.
	Deci noi aceşti boiari ce sântem mai sus-scrişi, ne-am strânsu tot împreună, iar jupâneasa Mariia, nora Fotei, şi cu fi<i>-său Iane, şi Dumitraşco căpitan Spineanul, care easte al doilea bărbat jupânesei Mariei, ei la judecata noastră n-au vrut să fie. Deci Costandin şi cu jupâneasa lui, Despa, ei ş-au adus mărturiili naintea noastră, anume: părintele popa Chirfotie, clisăriul domnescu, i popa Dumitru sân popei Neanciului i popa Arfenie i popa Gherghie sân Scărlet i Pană postelnic i Gherghie postelnic i jupânul Costandin chiurciubaşa i jupânul Ghinea cojocariul, de au mărturisit cum dupre moartea lu Dumitru grămăticul, tatăl jupânesei Despei, socrul lu Costandin, fostu-i-au rămas doao féte, anume: Ana şi Ilica, mici, sărace, de le-au crescut Costandin şi le-au măritat. Şi au fostu rămas Dumitru grămăticul şi datoriu ughi 60 şi i-au plătit ginere-său, Costandin, şi neşte scule, preţul lor ughi 50, cin cup ughi 110. Acéste scule fostu-le-au luoat cumnaţii lu Costandin, Dumitru şi Lazar, pentru căci au fost jălojăt părţili lor de pemniţă la Fota cel bătrân derept ughi 50. Şi au stătut pimniţa zălog până au ajunsu dobânda banilor pre capete de s-au umplut ughi 100. Şi au plătit Costandin aceşti bani toţi deplin Fotei cel bătrân iar cumnaţii lui, Dumitru şi Lazăr, ei n-au mai plătit aceşti bani lu Costandin şi   să-ş ţie părţile, ci au stătut a fi pre seama cumnatu-său, lu Costandin, pentru banii ce au plătit, care scriu mai sus. 
Iar dupre aceia, jupâneasa Mariia, nora Fotei, şi cu fiiu-său, Iane, având şi ei jumătate de pimniţă, sculatu-se-au de o au vândut. Şi n-au vândut numai partea lor, ce au vândut pimniţa preste tot, şi céia jumătate de pimniţă, partea lu Costandin, cu furişul, ca neşte oameni răi şi înşălători.
	Iar noi, aceşti boiari ce sântem mai sus-scrişi, am adevărat şi am judecat cum să-ş ţie Costandin şi jupâneasa lui, Despa, acea jumătate de pimniţă şi cu locul, cât se va alége, şi cu prăvăliili cu bună pace, cum scriu şi zapisele cumnaţilor lui.
	Şi au mărturisit naintea noastră şi Dumitru, cumnatul lu Costandin, cum n-au fostu vândut lu Isar, feciorul Fotei, nimic, ce au avut alte tocmeale întru ei.
	Deci Costandin şi cu jupîneasa lui, Despa, să-ş ţie jumătate de pimniţă şi cu locul ce se va alége şi cu prăvălii, pentru că aşa am aflat şi am judecat. Iar cumpărătorii să-ş caute banii de unde i-au dat, pentru că au fost avut şi mai denainte pâră de faţă înaintea domnu nostru, de cându au fost cursul anilor 7150.
	Deci domnu nostru i-au fost dat pre seama vornicului Dumitru Dudescul ca să-i judece şi să-i tocmească. Într-aceia, vornicul Dumitru fost-au tremis pre Stoica vtori dvornic de au st<r>ânsu aceşti preoţi şi neguţători ce scriu mai sus, şi mahalagii, şi au fostu mărturisit toţ cum scrie mai sus. Şi am văzut şi cartea vornicului Stoicăi, de judecată, derăpt la mâna lu Costandin şi a jupăneasei lui Despei, cum să-ş ţie jumătate de pimniţă şi cu locul şi cu prăvăliili.
	Deci şe noi, aceşti boiari, am aflat şi am judecat într-acesta chip, cum scrie mai sus. 
Iar apoi, Dumitraşco căpitan Spineanul şi cu jupâneasa lui, Mariia, ei nici pre această judecată nu se-au lăsat, ca nişte oameni răi şi neînţelegători, şi neavând frică nimic de Dumnezeu, ci iară s-au sculat cu pâră şi preste aceaste judecăţi şi au mersu de faţă, naintea domnu nostru în divan, cu Costandin şi cu jupâneasa lui, Despa. Deci domnu nostru au scos pre Dumitraşco căpitan Spineanul şi pre jupâneasa lui, Mariia, cu mare scârbă şi ruşâne de divan. Iar Costandin şi jupâneasa lui, Despa, să-ş ţie jumătate de pimniţă şi cu locul şi prăvălii, cu bună pace şi să aibă aş face şi cartea domnu nostru pre cartea noastră, să-i fie moşâe stătătoare în veaci.
	Aceasta scriem şi mărturisim.
	Şi pentru mai adeverita credinţă, pusu-ne-am mai jos şi iscăliturili.
	I napisah az, Stan logofăt.
	Measeţa februarie 20 dni, leat 7159 <1651>
		Radul vel agă
		Ghinea vistier1
		Mihai ceauş za postelnicei za aprozi1
		† Ghinea cojocariul.
		Eu Pană postelnic.
		Eu Costandin chiurciubaşa, mărturie.

DANIC, M-rea Golgota, V/12.
Orig. rom., hârtie (44 x 29,5), cu trei sigilii inelare în fum puse în dreptul semnăturilor lui Radu mare agă, Ghinea vistier şi Mihai ceauş.
Copii, ibid.: ms. 228, f. 78v-79v (79v-80v); Doc. ist., CMLXVIII/91.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 320. 

37                                                                             1651 (7159) februarie 21
	
† Adecă eu, Cârstea dorobanţul, screu şi merturesescu cu aceste zapese al meu, ca să fiiu de mare credenţea la mena spetarului Mehalache, feciorului banului Pavalache, cum se se ştii că am vendut tote partea de ocenă de la Ghenpea<ni>, den che<m>p, den pedur<e>, den apă, de pestea tot <h>otarul, partea sucru-meu, lu Ion, feciorul Fetuchei de Ghinpea<ni>. Şi o-m vendut eu, fere necea o selea, ca să fii moşei ste<te>toarea, dumnelui.
Şi la tocmeala nostre, fost-au mulţea megeiaşi de acolea: Vladul, feciorul lu Negoi Spechea ot tam, i Radomerea i Mogoş. Şi au fost şi boiari de pre prejurele locului: Radul postelnic ot Bucşani, de Copaci, Şterbul logofăt i Stan roşul. 
Şi pentru credenţe, me-am pus şi degetul.
Pis measeţa fevruarie 21 dni, leat 7159 <1651>.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CXVII/5.
	Orig. rom., hârtie (29 x 21).

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 321. 

38                                                                             1651 (7159) februarie 21

	† Adecă noi aceşti [12] boiari, socotit-am pintru cheltuiala ce-au cheltuit popa Ionac şi frate-seu, Radul, pre treapădul portarul<ui> şi cheltuiala boiarilor, acestor 12 boiari, ughi 10. Iar păntru fraţii lor de moşie am socotit de cheltuială să întorcă bani<i> de acum până <la> Sviatove Pătre. Iar de nu vor întoarce banii la zi şi va mai tréce, să aibă a ţinea locuri 20. Încă să ţie de câmp 10 locuri şi din livezi iar 10. Însă am preţuit locul câte 10 costande. Şi aşa-m socotit cu sufletele noastre păntru aceşti bani, însă preste tot, moşiia, locul deal<ul> lu Milco.
Pis measeţa fevruarie 21 dni, vă leat 7159 <1651>.
Şi ispravnic, Pătru portarul am fost.

DANIC, Doc. ist., CCCLXXI/105.
Orig. rom., hârtie (29 x 21), cu un sigiliu inelar în fum pus în dreptul semnăturii lui Pătru.

39                                                                             1651 (7159) februarie 23

† Adică eu, Dragomir sân Vlăduţul ot Cârlomăneşti, şi cu femeia mea, scriu şi mărturisim <cu> acest zapis al nostru, ca sa fie de mare credinţă la mâna <lui> iuzbaşa lui Isac din Buzău şe a frăţine-său, Micului, de bunăvoia noastră, dumnealor, 3 pogoane de vie, 2 pogoane lucrate şi unul păragenă, şe cu casă, şe cu toţ pomi<i>, până în drum, drept bani gata 5 000. Însă aceste pogoane, 3 pogoane, ce sânt mai sus-zise, sânt din partea bozeiască, ca să le fie dumnealor de moşie, dum<n>ealor, coconilor, nepoţilor, strănepoţilor.
Şi când am vândut noi aceste pogoane de vie ce sânt mai sus-zise, vândutu-le-am cu ştirea tuturor fraţilor den sus şi den jos.
Aşijderea şi eu, Necula ot Buzău, fratele iuzbaşa Ghinea ot Buzău, iar am vândut i<u>zbaşului Isac şi iuzbaşa Micului un pogon şi o cezvârte, cu casă cu tot, şi cu pomi şi cu <un> locu sterp, cum merg pogoanele pă lân<g>ă drum. 
Şe când am vândut aciste vii, le-am vândut cu ştirea fraţilor miei şi cu ştirea megeiaşilor din sus şi din jos. Şi le-am vândut drept 2 200 bani gata, ca să le fie dumnealor moşie, coconelor dumnealor, în veci. 
Şi la tocmeala noastră fost-au: Gherghe comis ot Cârlomăneşti şi Ghenea iuzbaşa ot Buzău, şe popa Semion ot Cârlomăneşti, Mihai, Duma ot tam fecior lui Martin, şi iar den Cârlomăneşti: Vasile i Jipa i Neagoe i Stoica i Radul, Oprea i Zota, Pavel, Stan, Vartolomei, Radu, Dumitru, Muşat i Vasilie, şe din Buzău: Tetiu, Dima ot tam, noi, aceşti boieri şi megiiaşi care sântem mai sus-scrişi.
Pentru credenţa, ne-a<m> pus peceţele şe degetele, ca să să crează.
Pis measeţa fivruarie 23, leat 7159 <1651>.

DANIC, Ms. 459, f. 96v-97.
Copie rom.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 323. 

40                                                         1651 (7159) februarie 23, Târgovişte

† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› Matei Basaraba voevodï i gospodinß vßsoi Zemle Ággrrovlaxiskoe. Davat gospodstvo mi sïi povelenïi gospodstva mi slÁga gospodstva mi, K›standin, i ÈÁpanicev ego, Despev, dßwera DÁmïtrov grßmßtikÁl ›t Trßgoviwe, vnÁka popa Mixalkov, i sßs s¥novi ix, eliceÈe Bogß dast, ækoÈe da sÁt im polovino ja pimnica ja kamen, jdh, Á Trßgoviwe, i sßs mestom polovino i sßs pravalïi koliko se ›brhtal, neprodalni, ›t tßstom sÁ, DÁmïtrÁ grßmßtikÁl, i ›t bratom si, popa Mixalko, ja neÈe est sïa viÎe reçena pimnica i sßs mestom i sßs pravalïile bili sÁt ja dhdino tßstom sÁ, DÁmïtrÁ grßmßtikÁl, i a bratom sÁ, popa Mixalko. A potom, po sßmrßt DÁmïtrÁ grßmßtik, ako vßjimal est Kostandin po dßweram sa, Despa, sÁwï proçïi dve dßwerex ego, Ana i Ilka, mala, prixanil est Kostandin i vßjvratil est ›n i platil est vsßx DÁÈnovenïi tßstom sÁ, DÁmitrÁ grßmßtikÁl sßs Ági ÙÕ i nhkoe skÁliwe, chna ja Ági nÕ, kÁpno Ági r‹ï. TaÈe sßs drÁga nhst imal Ana i Ilka sßs çto daga platil novcïi i skÁliwi K›standinov, ÎÁrom sÁ, nß est daval çastï im ja pimnic i ja mesto i sßs pravalïi ækoÈe da est emÁ ja dhdïno sßs dobromirno i sßs japis ›t rÁkami ix, sßs mnoqi svhwenici svedïtelïi Á japis. 
	A poslh se vßstanil Marika sßs s¥nÁ si ænÓ pexarnik s¥nß Prokßv, vnÁk star Fotev i sßs tvorïi mÁÈ eå, DÁmïtraÎko kßpitan SpinhnÁl tere est prodaval pimnica prej vßs, i çast eæ i çast Kostandinov, bej jnanïa ix. Vß tom, Kostandin, kÁpno sßs ÈÁpanica ego, Despa, ako ›bshtil est i prifatil ja vestïÓ ›t ta prodanïe jla i lßÈliv, ›ni prïidet pred gospodstva mi, Á veliki divan, ja licÁ sßs Marika i  sßs s¥nÁ si, ænÓ, i sßs mÁÈ eå, DÁmïtraÎko kßpitan SpinhnÁl, i donesil est Kostandin i svedïtel  svhwenici Á divan, tere est svedïtelstvovali sßs dÁÎami ix, sÁwi ispravnik poçtenom bolhrin gospodsta mi, ÈÁpan Radõl vel agß. Vß tom, i gospodstvo mi sßm gledax i sÁdix po pravo i po jak›n BoÈïÓ, kÁpno sßs vßsixmi çistitimï pravitelïi gospodstva mi. I istenstvoval i gospodstvo mi kako nhst imal Marika sßs s¥nÁ si, ænÓ pexarnik ni edna trhbÁ sßs çast Kostandinov i a ÈÁpanicev ego, Despei, sßs polovin ja pimnica da g› prodaet. Nß sßm dal gospodstvo mi slÁga gospodstva mi, Kostandin›v, i ÈÁpanicev ego, Despev, ækoÈe da imat drßÈatï çast im, polovino ja pimnica i polovino ja mesto i ja pravalïi radï sïi viÎe reçeni n›vci, kako est bil dal ÎÁram sa Anna i Ilka, ækoÈe da sÁt im ja dhdïno ›xab vß vhk. 
	A pokÁpe[nïi], ›ni da imat vßjimati n›vcïi najad <›>t igdeÈe est bil dal, poçto radï est pokÁpil jlß i bej prava. I ›stal est Marika i s¥nÁ si, ænÓ pexarnik, i mÁÈ eæ, DÁmïtraÎko kßpitan SpinhnÁl, ›t jakon i ›t sÁÈdenïe ›t divan.
	A aweliÈe ijvadil nhkoe japis lßÈlive, sßtvoreni sßs laskanïe, da ne se vhrÁet, nß da stoit lßÈlive i vß tßwi i vßjhtise ›t rÁkami ix i da bÁdet volen Kostandin i sßs ÈÁpanica ego, Despa, da go po<v>ratil1 n›vcïi i po drÁga polovino ja pimnica, poçto radï sÁt ›ni naÓ povoleni, niÈli drÁqi straneni, i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo, porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i svedïteli postavixom gospodstvo mi: ÈÁpan Gï›rma vel ban Kralevskago, i ÈÁpan Dragomir vel dvornik, i ÈÁpan Radõl vel logofet, i ÈÁpan Stroe vistier, i ÈÁpan DïikÁl spatar, i BarbÁl stolnikÁl, i Radõl komis, i Xrija pexarnik, i ÈÁpan Kostandin vel postelnik. I ispravnik, ÈÁpan Radõl vel l›gofet.
	Pis DÁmïtrÁ l›gofet, vß gradÁ Trßgoviwe, mesåca fevrÁarïe k‹g d´ni i ›t Adama vß lht #zr‹nƒ.
 		† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
		î› MateÓ voevodß <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele slugii domniei mele, Costandin, şi jupaniţei lui, Despei, fiica lui Dumitru grămăticul din Târgovişte, nepoata popii Mihalco, şi cu fiii lor, câţi le va da Dumnezeu,  ca să le fie jumătate de pimniţă de piatră, aici, în Târgovişte, şi cu jumătate de loc şi cu prăvăliile, câte se vor afla nevândute de socrul său, Dumitru grămăticul, şi de fratele său, popa Mihalco. Pentru că această mai sus-zisă pimniţă şi cu locul şi cu prăvăliile au fost de dedină socrului său, Dumitru grămăticul, şi ale fratelui său, popa Mihalco. Iar apoi, după moartea lui Dumitru grămăticul, dacă a luat Costandin pe fiica sa, Despa, fiind alte două fete ale lui, Ana şi Ilca, mici, le-a hrănit Costandin şi a întors el şi a plătit toate datoriile socrului său, Dumitru grămăticul, cu 60 de ughi şi nişte scule, preţ de 50 ughi, fac împreună ughi 110. Astfel, cu altceva nu au avut Ana şi Ilca cu ce să plătească banii şi sculele lui Costandin, cumnatul lor, ci i-au dat partea lor de pimniţă şi de loc şi cu prăvălii, ca să-i fie de dedină, cu bună pace şi cu zapis de la mâinile lor, cu mulţi preoţi martori în zapis. 
Iar după aceea, s-a ridicat Marica, cu fiul ei, Ianiu paharnic, fiul lui Proca, nepotul lui Fote cel Bătrân, şi cu al doilea bărbat al ei, Dumitraşcu căpitan Spineanul, de au vândut pimniţa peste tot, şi partea ei şi partea lui Costandin, fără ştirea lor. Într-aceea, Costandin, împreună cu jupaniţa lui, Despa, dacă au aflat şi au prins de veste de acea vânzare, rea şi mincinoasă, ei au venit înaintea domniei mele, în marele divan, de faţă cu Marica şi cu fiul ei, Ianiu, şi cu bărbatul ei, Dumitraşco căpitan Spineanul. Şi a adus Costandin şi martori, preoţi, în divan, de au mărturisit, cu sufletele lor, ispravnic fiind cinstitul boier al domniei mele, jupan Radul mare agă. Într-aceea, şi domnia mea am cercetat şi am judecat, pe dreptate şi pe legea lui Dumnezeu, împreună cu toţi cinstiţii dregători ai domniei mele, şi am adeverit şi domnia mea cum nu au avut Marica cu fiul ei, Ianiu paharnic, nici o treabă cu partea lui Costandin şi a jupaniţei lui, Despa, cu jumătate de pimniţă, ca să o vândă. Ci am dat domnia mea slugii domniei mele, lui Costandin, şi jupaniţei lui, Despei, ca să aibă a ţine partea lor, jumătate de pimniţă şi jumătate de loc şi din prăvălii, pentru acei mai sus zişi bani, cum i-au dat cumnatelor sale, Ana şi Ilca, ca să le fie de dedină, ohabă în veac.
Iar cumpărătorii, ei să aibă a-şi lua banii înapoi de unde i-au dat, pentru că au cumpărat rău şi fără dreptate. Şi au rămas Marica şi fiul ei, Ianiu paharnic, şi bărbatul ei, Dumitraşco căpitan Spineanul, de lege şi de judecată din divan. 
Iar dacă va scoate nişte zapise mincinoase, făcute cu înşelăciune, să nu se creadă, ci să rămână mincinoase şi în zadar şi să se ia de la mâinile lor. Şi să fie volnic Costandin şi cu jupaniţa lui, Despa, ca să întoarcă banii şi pe a doua jumătate de pimniţă, pentru că ei sânt mai volnici decât alţi străini, şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Stroe vistier şi jupan Diicul spătar şi Barbul stolnic şi Radul comis şi Hriza paharnic şi jupan Costandin mare postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
A scris Dumitru logofăt, în cetatea Târgovişte, luna fevruarie 23 zile, şi de la Adam, în anul 7159 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
   	Io Matei voievod <m. p.>

DANIC, M-rea Golgota, V/13.
Orig. slav, hârtie (42,5 x 29,3), sigiliu mijlociu, timbrat, cu timbru mobil cusut în cruce cu mătase albă. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 322; menţ., Stoicescu, Dicţ. marilor dregători, p. 196. 

41                                                                             1651 (7159) februarie 25

	† Adecă noi, 12 boiari carii am fost luaţi pre răvaşe domneşti de Stanciul logofăt şi de Oprea logofăt şi cu ciata lor, şi cu alalţi megiiaşi ot Budeşténi, ca să-l hotărâm de cătră Vasilie Mogoşanul cu nepotu-său, Stan. Deci noi, 12 boiari, ne-am strânsu toţi dă<m>preună şi am socotit cum se-au căzut, de ş-au adus toţi cărţile de moşie.
	Deci Stanciul logofăt şi cu Oprea logofăt şi cu ciata lor s-au fost pârât cu Vasilie Mogoşanul şi cu nepotu-său, Stan, ca să hotărască şi să-şi lipească moşie de moşie, tot budeştenească. Şi i-au judecat domnu nostru, Io Matei Basarab voievod, cum să-şi lipească Stanciul logofăt şi Oprea logofăt cu ciata lor moşie lângă moşie, cum easte obiceaiul ţărâi, cum am văzut şi cartea domnu nostru, iscălită, de lipirea moşiei.
	Şi am ales şi am hotărât pre Vasilie Mogoşanu şi pre nepotu-său, Stan, cu o funie de moşie, a şasea parte despre tot hotarul, cum le-au scris şi cărţile lor de cumpărătoare, şi un loc înfundat, în lat, stânjăni 22, şi în lungu, stânjăni 64, şi l-am hotărât în partea de sus despre Glânbocelul Stoei, de la cine au fost cumpărat şi moşiia, cu<m> le scrie şi cartea de cumpărătoare.
	Însă să se ştie sémnele hotarălor de cătră Stanciul logofăt şi de cătră Oprea logofăt cu ciata lor şi cu megiiaşii: den sus despre Chiţeşti easte hotarul în Muchia Ursului, într-un stăjar; al doilea hotar easte în Obârşiia Stoianii despre Pietricea, într-un stăjar; al treilea hotar easte supt Muchea Glânbocelului în 2 stăjari; iar al patrulea hotar easte derept <în> sat, în Piscul Hoţului, în piatră, iar den piatră, pre Glânbocel în jos, până-ntr-apa satului, însă den sus, despre Crânguréni, până în hotarul.
	Şi o am hotărât şi o amu împietrit împreună cu sluga măriei sale, domnu nostru, cu Tanasie vtori portariul. 
Şi ne-<a>m pus peceţile şi iscăliturile mai jos.
	Pis measeţa fevruarie 25, leat 7159 <1651>.
		Mihăilă căpitan
		Dima slujer
		† Μηχαλις μαρτιρος 
		Dedul ciauş
		Leca vornic
† Eu Vintilă clucer
		† Diicul
† Radul postelnic ot Beleţi
		Stan logofăt
		Anghelu
		Muşat postelnic sân Tatul sluger.

	DANIC, M-rea Cotroceni, V/18.
Orig. rom., hârtie (30,5 x 20), cu opt sigilii inelare în fum puse în dreptul semnăturilor lui Mihăilă căpitan, Dima slujer, Μηχαλις, Leca vornic, Vintilă clucer, Stan logofăt Anghel şi Muşat postelnic. 
Copie ibid., ms. 690, f. 75v-76.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 325.

42                                                         1651 (7159) februarie 25, Târgovişte

† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› Matei Basaraba voevoda i gospodinß vßs›i Zemle Uggrr›vlaxïiskoei. Davat gospodstvo mi sïÓ povelenïi gospodstva mi p›çtenn›mÁ pravitel gospodstva mi ÈÁpan Radõl Mixalça vel komis i s´s s¥novi ego eliciÈe Bogß darovax æk›Èe da est emÁ ›çinÁ Á Dol DraÈna  ›t sÁdstvo Sak i na planen, kako est pisal vß knigi  i vß japis ›t prodanïe, ›baçe ›çinß ijbranena i xotarisana i Ákamenena sßs v‹ï bolhri xotarniçi i sßs ÈÁpan Çernat vel portar xotarnik, ›t prej vßs xotar›m i sßs vßs x›d›k›m ›t xotar do xotar, janeÈe est sïa viÎe reçena ›çinß ›t  DraÈna bila est p›kÁpena ›t Xrija vornik ›t na megïæÎïi ›t  selo vßs po novcï g›tovi. A poslh ›t po pokÁpenïe, ›n est xotarisal sßs v‹ï b›lhri i sßs Çernat vel portar, sßs volh vshm selhnim ›t DraÈna i ›t Stßnewi. I vßs bil drßÈal Xrija vornikÁl sïa ›çinß ›t DraÈna xotarisana  i ijbranena i Ákamenena sßs dobro mirno dokle est bil ›n Èiv. A potom, kßda est bil n¥nh vß d´nïi gospodstva mi po sßmrßt Xrijev dv›rnik a s¥nÁ si Ádrh k›mis ›n › est prodal sïa ›çinß ÈÁpanov Radõl›v vel komis, po novci g›tovi sice xotarisana i Ákamenena i ijbranena ›t bawom si, Xrija v›rnik.
	A pot›m, ›t p› pr›danïa Ádrev k›mis, a selhnïi ›t Stßnewi, po ime: Nhgoe RoÎka, i StançÓl, i Íerban, i Borça, i Stan, i Stoika, i Radõl, i PßtrÁ ›ni se sÁt v´stanil sßs prÁx, rekÁwï kako est bil xotarisal Xrija v›rnikÁl jlß i kako est vßjimal dhdïnove ix Á silost sßs xotarÁl i bej pravostïÓ. I prïidet pred gospodstva mi Á velikïi divan, tere se prhÎese ja licÁ sßs ÈÁpan Radõl vel k›mis. V´ tom, i ÈÁpan Radõl komis, ako vidhl sice, ›n est pokajal Á divan kniga ›vem v‹ï b›lhri x›tarniçi ja xot´rniçïe i kniga vshm selhnom ›t DraÈna i ›t Stßnewi kako se voisal ›ni ›t dobro volh im tere est dal po Xrija v›rnik ij d›l da dr´Èit ›t prej vßs xotarÁl DraÈnei i St´newïlom k$ ja çastï i megïaÎïi vsix k‹q ja Çastï i da dr´Èit Xrija vornik i siliwh DraÈnei ij dol, a megïaÎïi  lÓbil est ij g›r seliwh Stßnewil›m i s´s  vodinice Xrijev v›rnikÁl ›t TelhÈin i sßs vßs ij g›r.
	Tem radï, i gospodstvo mi sßm gledax i sÁdix po prav i po jakon BoÈïÓ, kÁpno sßs vsixmi poçtenimi pravitelïi gospodstva mi i d›steqal est jakona i divanÁl po selhnïi ›t Stßnewi æakoÈe da jaklel sßs v‹ï megïaÎi kako nhst bil xotarisal tex v‹‹‹‹‹‹ï bolhri xotarniçi sßs volh im i kako nhst se sÁt bil voigal sßs Xrija v›rnik ›t dobro volh im, niÈe sÁt japisove ix s´s velika gloaba i sßs kletfo. A poslh, ›t po jakon da imati vßjimatï k‹d ja bolhri xotarniçi da ga se xotarisaet ›t kß ÈÁpan Radõl vel komis. A selhnïi ako vidhx sice, kako est dosteqal pravitel gospodstva mi ÈÁpan Radõl vel komis sßs jakona i sßs sÁÈdenïa divan›m, ›ni niÈe est vßjhti jakon niÈe, niwa nß est begal ›t jdh ›t na divan  na kßwove ix i ›stal est ›t jakon i ›t sÁÈdenïe ›t pred gospodstva mi ›t divan, kako po mnogo trhbÁ i rab›t sßs  ÈÁpan Radõl vel komis i sßs ›çina ego ›t  D›l DraÈna, xotarisana i  ijbranena i Ákamenena da ne imat v vhkÁ n´ da bÁdet emÁ dhdïino sßs dobro mirno vß ›xab emÁ i s¥novim i vnÁkom i prhvnÁçetom vß vhk i ne ›t kogoÈdo  nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
SeÈe isvedïtelïi postavixom gospodstvo mi: ÈÁpan Gï›rma vel ban Kralevskago, i ÈÁpan Dragomir vel dvornik, i ÈÁpan Radõl vel logofet,  i ÈÁpan Stroe vistïær, i ÈÁpan DïikÁl spatar, i ÈÁpan Preda klÓçar, i ÈÁpan BarbÁl st›lnik, i ÈÁpan Xrija pexarnik, i ÈÁpan Kostandin vel postelnik. I ispravnik ÈÁpan Radõl vel l›gofet.
	Pis aj, DÁmïtrÁ l›gofet, vß nastolni gradõ Trßgoviwe, mhsåca fevrÁarïe k‹e d´ni i ›t Adama do n¥nh vß lht #zr‹nƒ.
		† î› MateÓ v›ev›da, milostïÓ BoÈïÓ gospodin´.
		î› MateÓ voevod  <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele cinstitului dregător al domniei mele, jupan Radul Mihalcea mare comis, şi cu fiii lui câţi i-a dăruit Dumnezeu, ca să-i fie ocină la Drajna de Jos, din judeţul Sac, şi la munte, cum este scris în cartea şi în zapisul de vânzare, însă ocină aleasă şi hotărnicită şi împietrită cu 12 boieri hotarnici şi cu jupan Cernat mare portar, hotarnic, de peste tot hotarul şi cu tot venitul din hotar până în hotar, pentru că această ocină din Drajna, mai sus-zisă, a fost cumpărată de Hriza vornic de la megiaşii din sat, tot pe bani gata. Iar apoi, după cumpărătură, el a hotărnicit-o cu 12 boieri şi cu Cernat mare portar, cu voia tuturor sătenilor din Drajna şi din Stăneşti.
Şi a tot stăpânit Hriza vornicul această ocină din Drajna, hotărnicită şi aleasă şi împietrită, cu bună pace până a fost el în viaţă.
Iar când a fost acum, în zilele domniei mele, după moartea lui Hriza vornic, fiul său, Udrea comis, el a vândut această ocină jupanului Radul mare comis pe bani gata, aşa hotărnicită şi împietrită şi aleasă de tatăl său, Hrizea vornic. Iar apoi, după vânzarea lui Udrea comis, sătenii din Stăneşti, anume Neagoe, şi Roşca, şi Stanciul, şi Şerban, şi Borcea, şi Stan, şi Stoica, şi Radul, şi Pătru, ei s-au sculat cu pâră, spunând că a hotărnicit rău Hriza vornic şi că a luat dedinele lor cu hotarul, cu silă şi fără dreptate. Şi au venit înaintea domniei mele, în divanul cel mare, de s-au pârât de faţă cu jupan Radul mare comis. Întru aceea, şi jupan Radul comis, dacă a văzut aşa, el a arătat în divan cartea acelor 12 boieri hotarnici, de hotărnicie, şi cartea tuturor sătenilor din Drajna şi din Stăneşti, cum s-au învoit ei de bunăvoia lor, de au dat pe Hriza vornic să stăpânească din jos, de peste tot hotarul Drajnei şi al Stăneştilor, 200 de părţi, şi megiaşii toţi, 26 de părţi, şi să stăpânească Hriza vornic şi siliştea Drajnei din jos, iar megiaşilor le-a plăcut siliştea din sus a Stăneştilor şi cu morile lui Hriza vornicul de pe Teleajen, şi cu tot din sus.
De aceea, şi domnia mea am cercetat şi am judecat, după dreptate şi după legea lui Dumnezeu, împreună cu toţi cinstiţii dregători ai domniei mele, şi a ajuns legea şi divanul pe sătenii din Stăneşti ca să jure, cu 12 megiaşi, că nu au hotărncit acei 12 boieri hotarnici cu voia lor şi că nu s-au învoit cu Hriza vornic de bunăvoia lor, nici nu sânt zapisele lor cu mare gloabă şi cu blestem, iar apoi, după lege, să ia 24 de boieri hotarnici, să să hotărnicească de către jupan Radul mare comis. Iar sătenii, dacă au văzut aşa, ca i-a ajuns dregătorul domniei mele, jupan Radul mare comis, cu legea şi cu judecata divanului, ei nu au luat lege, nici nimic, ci au fugit de aici, de la divan, la casele lor şi au rămas de lege şi de judecată dinaintea domniei mele din divan, ca mai multă treabă şi lucru cu jupan Radul mare comis şi cu ocina lui din Drajna de Jos, hotărnicită şi aleasă şi împietrită, să nu aibă, în veac, ci să-i fie dedină cu bună pace, de ohabă, lui şi fiilor, şi nepoţilor, şi strănepoţilor, în veac, şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele.
Iată şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Stroe vistier şi jupan Diicul spătar şi jupan Preda clucer şi jupan Barbul stolnic şi jupan Hriza paharnic şi jupan Costandin mare postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
Am scris eu, Dumitru logofăt, în cetatea de scaun Târgovişte, luna februarie 25 zile, şi de la Adam până acum în anul 7159 <1651>.
Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Matei voievod <m. p.>
 
DANIC, Col. Doc. Munteneşti, CXVIII/3.
Orig. slav, hârtie ( 35 x 20).
Copie slavă, ms. 1234, f.1-4, cu trad. românească din <1905-1910>.

EDIŢII: Facsimil, Guţu, Scrierea chirilică, p. 104 (nr. 86); rez., ibid., p. 16 (nr. 86); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 324; menţ., Stoicescu, Dicţ. marilor dregători, p. 204. 

43                                                                                       1651 (7159) martie

† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› Matei Basaraba voevodï i gospodin´ vßsoi Jemle Ággrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïÓ povelenïi gospodstva mi bolhrin gospodstvo mi, MogoÎ kßpitan ja çerveni ›t PßÁlewi ›t Praxova i sßs sßnovi ego eliceÈe Bogß darovax, ækoÈe da est emÁ Nhkoe acïgani, na ime: Marïa ciganka sßs dßweram sa, NhkÎa, i sßs edin momkÁ Marïev cïgançïi, na ime „prh, i Stoæna i NhkÎa, janeÈe est sïi viÎe reçeni acïgani bili sÁt ›t jdh, ›t Jemle gospodstva mi, cïgani bolhrski, taÈe est bil begali ›t na stopanïi ix, Á Jemle TÁrska, ›t toliki vrhm tere est shdil na tÁrcï. 
Vß tom, gospodstvo mi sßm smotril sßs vsix bolhrïi divanom i poslaxom gospodstvo mi po vhrnomÁ bolhrin gospodstva mi MogoÎÁ kßpitan Á Jemle TÁrska, kÁpno sßs edin TÁrçin ›t na paÎa, tere est ijvadil ›t tam toliki veçini i acïgani bolhrski i minÁl est jdh, Á jemle, na stopanïi ix. 
Tem radï i gospodstvo mi, radï trÁda  ego i radï trhpßdÁl emÁ, sßm dal gospodstvo mi emÁ ›t tex acïgani çto est ijvadil  ›t rÁki tÁrcim sïi viÎe reçene acïgançe, Marïa cïganka, sßs dßwïram sa, NhkÎa, a ›t deset aÚ, i sßs sßnÁ si, „prh, i Stoæna, i NhkÎa, ækoÈe da est emÁ ja dhdïno i vß ›xab sßnovim i vnÁkom i prhvnÁçetom vß vhkÁ.
	A tex bolhri, kolici imal acïgani prej DÁnav, na tÁrcï, tere est ijvadil MogoÎÁ kßpitan ›t vamo, ›ni da imat povratite kïeltovanïa, edinogo na drÁg, po sïi acïgani viÎe pis, çto sßm dal gospodstvo mi MogoÎov kßpitan ækoÈe da bÁdet emÁ cïganïi sßs dobromirno.
	EwiÈe i jaklenanïe postavixom gospodstvo mi: po ›tÎestvïa gospodstva mi kogo ijberet gospodß Bogß bitï gospodarß i vladalicÁ Jemle VlaÎkoe, ewiÈe da imat Átvrßditi sïa kniga gospodstva mi MogoÎ›v kßpitan i sßnovi ego po Ástroenïe kako est viÎe pis, togo gospodß Bogß da ga poçtet i da sßxranit vß gospodstvh ego i a bÁdiwi vhcex dÁÎa ego vß Ápokoenïe. A aweliÈe ne poçtet i ne Ákrhpit, a nÁ poperet i vß (vh) ›bvenïe ›stavit, togo da est trßklet i anaƒima ›t t‹iï ›t´ci eÈe sÁt vß Nikïi i d[a] imat çastïÓ sßs  Üda i sßs Arïå na edin mesto, amin.
	SeÈe i svedïtelïi posta[vix]2 gospodstvo mi: ÈÁpan Gï›rma vel ban, i ÈÁpan Dragomir vel dv›rnik, i ÈÁpan Radõl  vel l[ogofet, i ÈÁpan Stroe vel]2 vistiar, i DïikÁl spatar, i BarbÁl stolnik, i Radõl [Mixalçh]2 komis, i Xrija vel pexarnik, i ÈÁpan [... I ispravnik, Rad]2õl vel l›g›fet.
	Pis aj, DÁmitrÁ l›g›fet BoldiçÓ, vß gradõ Trßgoviwe, [mhseca]2 martïe [...], [›t]2 Adama vß lht #zr‹nƒ.
		† î› MateÓ v›ev›da, milostïÓ BoÈïÓ gospodinß.
		î› MateÓ voivodß <m. p.> 

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia această poruncă a domniei mele boierului domniei mele, Mogoş căpitan de roşii, din Păuleşti, din Prahova, şi cu fiii lui câţi Dumnezeu i-a dat, ca  să-i fie lui nişte ţigani, anume: Maria ţiganca, cu fata ei, Neacşa, şi cu un copil al Mariei ţigancei, anume Oprea, şi Stoiana, şi Neacşa, pentru că aceşti mai sus-zişi ţigani au fost de aici, din ţara domniei mele, ţigani boiereşti. Astfel au fugit de la stăpânii lor, în Ţara Turcească, de atâta vreme, de au şezut la turci.  
Întru aceea, domnia mea însumi am socotit, cu toţi boierii divanului, şi am trimis domnia mea pe credinciosul boier al domniei mele Mogoş căpitan în Ţara Turcească, împreună cu un turc de la paşa, de a scos de acolo atâţia vecini şi ţigani boiereşti şi i-a adus aici, în ţară, la stăpânii lor.
Pentru aceea, şi domnia mea, pentru truda lui şi pentru treapădul lui, i-am dat domnia mea, lui, din aceşti ţigani pe care i-a scos din mâna turcilor, aceste mai sus spuse ţigance, Maria ţiganca, cu fiica sa, Neacşa, iar din zece, 11, şi cu fiul său, Oprea, şi Stoiana, şi Neacşa, ca să-i fie lui de dedină şi de ohabă, fiilor şi nepoţilor şi strănepoţilor, în veac. 
Iar acei boieri care au avut ţigani peste Dunăre, la turci, de i-a scos Mogoş căpitan de acolo, ei să aibă a-şi întoarce cheltuiala, unul la altul, pe aceşti ţigani mai sus scrişi, pe care i-am dat domnia mea lui Mogoş căpitan, ca să-i fie lui ţiganii cu bună pace.
Încă şi blestem am pus domnia mea: după plecarea domniei mele, pe cine va alege Domnul Dumnezeu a fi domn şi stăpânitor Ţării Româneşti, încă să aibă a întări această carte a domniei mele lui Mogoş căpitan şi fiilor lui, pe învoială, cum este mai sus scris, pe acela Domnul Dumnezeu să-l cinstească şi să-l păzească în domnia lui şi în veacurile viitoare, sufletul lui în odihnă, iar dacă nu o va cinsti şi nu o va întări, ci o va încălca şi o va lăsa în uitare, acela să fie de trei ori blestemat şi anathema de 318 părinţi care sunt la Nicheia şi să aibă parte cu Iuda şi cu Arie la un loc, amin.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban, jupan Dragomir mare vornic, jupan Radul mare lo[gofăt, jupan Stroe, mare]2 vistier şi Diicul spătar şi Barbul stolnic şi Radul [Mihalcea]2 comis şi Hriza mare paharnic şi jupan [… Şi ispravnic, Rad]2ul mare logofăt.
[Şi am scris eu]2, Dumitru logofăt Boldiciu, în oraşul Târgovişte, [luna]2 martie […]3, şi de la Adam în anul 7159 <1651>.
	† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
	Io Matei voievod <m. p.>

DJAN Iaşi, Col. Doc., DCCIII/2.
Orig. slav, hârtie (28,8 x 43,6), sigiliu mijlociu, timbrat, căzut.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol VII, nr. 340.

44                                                                                    1651 (7159) martie 3

	† Adecă eu, Marie, şi cu ficiori<i> mei, anume: Ghin, Stanciul, ficiori<i> Mitrei, scris-am zapisul nostru, ca să fie de mare credinţă la mâna Chircăi Holobescul, cum să să ştie că i-am vândut u<n> loc la Valea Cetăţi<i>, de preste Valea Cetăţii, însă locul preste tot, dă dă cu capul în vale, de a noastră bunăvoie, ca să fie moşie ohabnică, lor şi ficiorilor lor şi cine de<n>-<e>i să va trage, dereptu ughi 3 pol.
	Şi la această tocmeală au fost mulţi oameni buni mărturii, anume: Lupul pârcălabul şi Stanciul săp şi Ghin al Procăi şi Stan, ficioru postélnicului Stoicăi, şi Iane roşul şi Stepca Măci şi Ilie Pălici şi Chisar şi Ghin Suţu şi Dumitru, ginere-său.
	Şi am scris eu, diiaconul Mostrob.
	Şi păntru credinţa, ne-am pus şi peceţile.
	Pis measeţa martie dni 3, vă leat 7159 <1651>. 
		Ghinea.
		Stanciul.
		Eu Lupul pârcălab.
		Eu Stanciul.
		Stan.
		† Eu Ghin logofăt.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom. XLV/11.
	Orig. rom., hârtie (31,5 x 21).
	Copii, ibid.: CCXCV/13 (nr. 2); mss. 127, f. 208; 134, f. 361v; 138, f. 9.
	
EDIŢII: Potra, Tezaurul, p. 267-268 (nr. 425); Dumitraşcu, Tamaş, Râmnicul medieval, p. 38 (nr. 74); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 326.

45                                                                                    1651 (7159) martie 5

† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba voevoda i gospodinß vßsoi Jemle Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïe povelhnïe gospodstva mi svhtomÁ boÈestvennÁmÁ monastirÁ jovemago Valh iÈe est xramÁ svhtoÓ Èivonaçelnnoe Svhtaa Troice i ›tßcÁ egÁmena popa Sava i vßsix inoko<m> elice ÈivowomÁ vß svhtomÁ ›bitelÓ toÓ, ækoÈe da mo est svhtomÁ monastire rÚ ja bolovani ja sola ›t Mala „knß, ›t godin vß godin ›brok, ›t vsix lhti vß dni i vß Èivota gospodstva mi, poneÈe vidhx sßm gospodstvo mi svhtomÁ boÈestvnnomÁ monastirÁ viÎe pis bej xodok ›t vß niçto strano Ámilosrßdixo<m> sßm gospodstvo mi radï boga i radï dÁÎa gospodstva mi i radï dÁÎa roditelÓ gospodstva mi tere sßm dal i pomiloval gospodstvo mi po svhtaa monastirÁ viÎe pis sßs tex rÚ ja bolovani ja sola kako sßm dal i pomiloval gospodstvo mi i drÁgi monastirïi ›t vß jemle gospodstva mi da est gospodstva mi vhçnoe vßspominanïe [i rod]itelÓ gospodstva mi a svhtomÁ boÈestvennom¨ monastirÁ viÎe pis ja trhbÁ i vß ›krhplenïe inokom vß piwa. Tem radï i vi kßmßraÎilom ›t Mal „knß [... x]1oket bite eweÈe da imati davati sïe viÎe reçeno ›brok ja sol koliko viÎe pis vß edin goden po rÚ ja bolovani ja sol kako dal i p[omiloval gospo]1d[stvo m]1i. 
	EweÈe jaklenanïe postavix gospodstvo mi: po ›twestïvïe gospodstva mi kogo ijberet gospodß Bogß biti gospodarß Jemle VlaÎko vß slhd naÎe molem vi sß im[enem BoÈïÓ]1 da awi poçetet i ponovit i Ákrhpit sïe knig gospodstva mi ja milno kako viÎe pis togo gospodß Bogß da go poçetit i da sßxranit vß gospodstvh ego a vß bÁdewe vhch dÁÎa ego. A aweliÈe ne poçetit i ne ponovit i ne Ákrhpit sïe knig ja  mil<i>›bnovlenïe ›stavit togo da est trßklet i anaƒema i afÁrisan ›t vladïka Xrista i ›t t‹iï svhti ›tcß iÈe sÁt vß Nekïi i da imat çastïÓ sßs Üda i <s>ßs Arïæ  i sß inimi ïõdei nevhrnïi na edin mest.
	SeÈe u<bo> i sveditelÓ postavi gospodstvo mi: ÈÁpan Gï›rma velikïi ban Kralevskïi, <i> ÈÁpan Dragomir velikïi dvornik, i ÈÁpan Radõl velikïi logofet, i ÈÁpan Stroe velikïi vistiær, i ÈÁpan DïikÁl velikïi spatar, i ÈÁpan Preda velikïi klÓçer, i ÈÁpan BarbÁl velikïi stolnik, i ÈÁpan Radõl Mixalçei velikïi komis, i ÈÁpan Xrijika velikïi pexarnik, i ÈÁpan Kostantin velikïi postelnik. I ispravnik sam reç gospodstva mi.
	I napisax aj, Soare logofet, vß nastol grad Á Trßgoviwe, meseca martïe eÕ deni, ›t Adama vß lht #zr‹nƒ.
		† î› MateÓ voevoda, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
	 	î› MateÓ voevod <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele sfintei dumnezeieştii mănăstiri numită Valea, unde este hramul sfintei de viaţă începătoare Sfintei Troiţe, şi părintelui egumen, popa Sava, şi tuturor călugărilor câţi vieţuiesc în acest sfânt lăcaş, ca să fie sfintei mănăstiri 100 de bolovani de sare din Ocna Mică, din an în an, obroc, în toţi anii, în zilele şi viaţa domniei mele. Pentru că am văzut domnia mea sfânta dumnezeiasca mănăstire mai sus-scrisă fără venit din nici o parte, m-am milostivit domnia mea pentru Dumnezeu şi pentru sufletul domniei mele şi pentru sufletul părintelui domniei mele, de am dat şi am miluit domnia mea sfânta mănăstire mai sus scrisă cu aceşti 100 de bolovani de sare, cum am dat şi am miluit domnia mea şi alte mănăstiri din ţara domniei mele, ca să fie domniei mele veşnică pomenire şi părintelui domniei mele, iar sfintei dumnezeieştii mănăstiri, mai sus scrise, pentru trebuinţă şi de întărire şi călugărilor de hrană. 
Pentru aceea, şi voi, cămăraşilor de la Ocna Mică, [oricare veţi]1 fi, încă să aveţi a da acest mai sus zis obroc de sare, cât este mai sus scris, într-un an câte 100 de bolovani de sare, cum am dat <şi am miluit domnia mea>.
Încă şi blestem am pus domnia mea, după săvârşirea domniei mele, pe cine va alege Domnul Dumnezeu a fi domn Ţării Româneşti după noi […]1 dacă va cinsti şi va înnoi şi va întări această carte a domniei mele de miluire, cum scrie mai sus, pe acela Domnul Dumnezeu să-l cinstească şi să-l apere în domnia lui, şi în viaţa viitoare, sufletul lui. Iar dacă nu o va cinsti şi nu o va înnoi şi nu o va întări această carte de milă <şi> o va lăsa neînnoită, acela să fie de trei ori blestemat şi anatema şi afurisit de Vlădica Hristos şi de cei 318 sfinţi părinţi care sunt la Nicheia şi să aibă parte cu Iuda şi cu Ariia şi cu ceilalţi iudei necredincioşi la un loc.
Iată dar şi martori punem domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Stroe mare vistier şi jupan Diicul mare spătar şi jupan Preda mare clucer şi jupan Barbul mare stolnic şi jupan Radul Mihalcei mare comis şi jupan Hrizica mare paharnic şi jupan Costandin mare postelnic. Şi ispravnic, însăşi spusa domniei mele.
Şi am scris eu, Soare logofăt, în cetatea de scaun în Târgovişte, luna martie 5 zile, de la Adam în anul 7159 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Matei voievod <m. p.>

DANIC, M-rea Valea, XVI/22.
Orig. slav, perg. (31,7 x 48,5), sigiliu mijlociu, timbrat, căzut.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 327.

46                                                                                    1651 (7159) martie 7

† Adecă eu, Dragumir, făcut-am zapisu miu, la mâna jupânul<ui> Laiba, cumu să si ştii că i-amu vundutu muşii dă Curta, ot sud Vl<aş>ca, însă stânjăni 80, po bani 10. Şe amu vundutu da a mea bunăvuia, fără nici o sâlă, pă bani gata, şi cu şterea tuturor meagiiaşeiluru cari vuru punu iscăli măi juşu. 
Şe mărturii, anume: pupu Nanu ot tam, Ionaşcu ot tam i Frecul ot Dubruguste i Dumitraşcu ot Băscurini. 
Pis measeţa martie dni 7, leat 7159 <1651>.
Ş-amu scrisu eu, popa Badul, cu zisa lui.
	Eu Dragumir.
Eu Stanciul.
	† Eu Dumitraşco.
	[...]
	Eu popa Nanu. 

DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CXXV/5 a.
Orig. rom., hârtie (29,5 x 20,5), cu cinci amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături.
Copie ibid.: ms. 131, f. 187, cu leatul 7199 <1691>.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 328.

47                                       1651 (7159) martie 9, în ziua de 40 de mucenici

† Adecă eu, Radul, feciorul Bratul<ui>, fratele Oprei ot Negeşti, scris-am acesta al mieu zapis, cum să fie de mare credinţă şi stătătoriu la mâna jupan Mantei şi a feciorilor dumnealui care-i Dumnezău i va lăsa, cum să să ştie că am vândut dumnealui moşiia den sat, den Negeşti, moşiia boduiască, adecă partea mea, peste tot cât se va alége, şi den câmpu şi den pădure şi den apă şi den uscat şi den munte şi den sat, peste tot.
Numai ni-am lăsat în sat o şuviţă de loc de după casă, ce mi s-au venit den moşiia Bunei, partea mea. Iar altă <parte> i-am vândut tot preste tot, cum am scris mai sus. Şi o-m vândut dumnealui, derept preţ, bani gata, ughi 15, cum să-i fie dumnealui moşie, dumnealui şi feciorilor dumnealui, câţi m<i>lostivul Dumnezău i va lăsa, în veac. Şi i-o-m vândut, de a mea bunăvoie şi cu ştirea tuturor megiiaşilor den sat, şi den sus şi den jos, cum să-i fie dumnealui moşie ohabnică, nemişcată. 
Şi mărturie: den sat, popa Simion i Vâlcul i Oprea, brat ego, i Radul sin Bodéi, Stanciul sin Stoian, Tudoran sin Dumitru den Ulita, Stoica, Drag<o>mir den Lângeşti, Stan sin Caplan, i Porunbul. Aceasta să să ştie.
 Şi [p]entru mai mare credinţă, ne-am p[u]6s pecéte cu dégetele, că n-am avut pecete. 
Şi am scris eu, popa Ghiorghie, şi mărturisescu.
Pis measeţa martie 9 dni, 40 măcenici, vă leat 7159 <1651>.
Popa Simion.
Radu vânzător.
Oprea brat ego.
Vâlcul.

DANIC, M-rea Câmpulung, X/ 10.
Orig. rom., hârtie (30,5 x 21), cu patru amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături.
Copii, ibid.: Doc. ist., CMX/ 184; mss. 204, f. 131-13v; 2167, f. 127.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 330.

48                                       1651 (7159) martie 9, în ziua de 40 de mucenici

† Adecă eu, Vladu diiaconul, împreună cu frate-mieu, cu Stanciul, fe[ci]orii Cârstii Pătia ot Hinţeşti, scris-am acesta al nostru zapis, ca sa hie de mare credinţă l[a]1 mâna Stanciului vătah ot Băşineşti, cum să se ştie că i-am vândut noi, fraţii amândoi, de bunăvoie noastră, 2 stânjăni de ocină, în ocina Juguranilor ot sud Sac - însă stânjănii să îmble den Capul Comorăi, pen de<a>lul cu viile, pen şederea [s]1atului, pen pomeate, pen fânaţe, pen pădure, pen apă, peste tot hotarul, până în Piatra Cislăului - şi 1 loc de casă în sat, în Jugurani, cât va pute îngrădi împrejur, cum scrie în cartea ce domnească, derept ughi 4, bani gata. 
Şi i-am vândut dumni<i>ilui această moşie, cu ştirea şi cu întrebăciunea tuturor fraţilor miei de ocină. Întrebat-am pre Anghel ot Hinţeşti şi pe popa Vladul ot Jugurani şi pe Dragomir şi pe Neagul, feciorii Cotorcii ot Jugurani, şi toţ megiiaşii din sat, şi nici 1  n-au vrut să o cumpere. Ci o am vândut dumni<i>ilui, ca sa hie moşie bună şi direaptă şi moşneană, în vecie. Iar cine se [v]1-a scula dintru fraţii miei ceşti de ocină a face vre[o]1 gâlceavă, să aibă de la lége mare scârbă, pentru că i-am întrebat pe toţi.
Şi de acum în[ain]1te să aibă dumnielui, Stanciul vătah, aş f[ace]1 carte domnească pre acestă ocină prea cu bună pace, pentru că acum, la tocmeala noastră, fost-au oameni buni şi preoţi de 2 sate. Întâiu au fost: Barbul iuzbaşa ot Bădeani; ot Hinţeşti, popa Gilort şi popa Negoiţă şi Stan logofăt, feciorul lu Calin; ot Băşineşti, Dumitru Năianul i Stan i Ştefan; ot Gherghiţi, Gherghe Modruz călăraş i Hilohie călăraş; şi mulţi oameni buni ci nu i-am mai scris.
Pis az, popa Lefter.
Measeţa martie dni 9, leat 7159 <1651>. Pis vă dni 40 micinici. 
Adecă noi, vânzătorii, pentru mare credinţă, pusu-ne-am şi dégetele.
Această ocină să să ştie că easte den partea Stanciului Trufaşului.
	Eu Cârstiian sân Dumitru.
Stan logofăt
Stan Măciucă.
Eu Radu ot Tohani.
Barbul iuzbaşa za roşi
Eu Domitru
Popa Negoiţă
Eu S[t]1an
Eu Ştefan
Eu popa Gilurtu
Eu Gherghe Modruz
Eu Filofie călăraş.

	DANIC, M-rea Sf. Apostoli, II/5.
	Orig. rom., hârtie (29 x 19), cu trei amprente digitale puse în dreptul numelor lui Cârstiian, Stan Măciucă şi Radu din Tohani.
	Copie, ibid., II/44, f 2v (nr. 109); ms. 184, f. 135 (nr. 109).

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 329. 

49                                                                                    1651 (7159) martie 9

† V´ ime „tßca i Sina i Svhtogo D¨xa, Amin! 
Adecă eu, Vlaicul, am scris acesta al meu zapis, ca sa fie de mare credinţă la mâna fii-meu, Albului, cum să să ştie cum em dat parte me de moşie, jumătate, fii-meu, Albului, şi cu casa, ca să aibă a mă căuta. Şi am milui<t> până la vieţa me, eră nimeni să nu să ispitescă a-l învălui păstă cuvântul meu. Eră cini să va scula prestă cuvuntul meu, fetele mele sau nepoţii mei, acela să fie proclet şi blestămat de 318 iji vă Nichie, petra şi pământul i muntele să să topasca, eră sufletul l<u>i să fie întru chip cu Arie, să moştenescă.
Pis meseca martie d´ni ®Ã, vß d´ni Ion Mañei voivod´ B´s´rab´. 
Şi anume, mărturie: popa Vlaicul i sini ego; păharnic Bad<ea> i păharnic Bere i Colţe; şi nepotu-meu, Bose; i Tănasie; şi ginerie-mei, anume: Stanciul i Radul i Voico i Oncie; cu feciorie mei: Fătul i Once i  Negoe i Coman; cu fie-meu, Gherghe; şi Luca; i Negoe i sân ego, Costue; Voico ot Lângeşte; Radul ot Mălurene; Cârste şi Tatul cu feciori<i> lui, Badea i Dumitru.
Şi am scris eu, diecon Stoica, vă let 7159 <1651>. 
Carei scrie mai sus pre nume, ne-m pus şi degetele peceţi, pentru credinţa. 

DANIC, Doc. ist., MCMLXXIX/23.
Orig. rom., hârtie (31 x 20,5), cu douăzeci şi cinci de amprente digitale, puse pe trei rânduri, fără nume.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 331. 

50                                                                                  1651 (7159) martie 14

† Să se ştie, adecă eu, Oprea ot Zăvoiu şi Barbul ot Zăvoiu i Păcala, scriem acest zapis al nostru, ca să fie de mare credinţă la mâna Gradii i Căliman i Tudoru i Calea i Vasilie, cum să să ştie că le-am vândut noi ocină în Zăvoiu, stânjini 30. Să să ştie în ceastă m<o>şie care vindem noi, easte a lu Stănilă, cu fraţii, 20 stânjini, iar zéce stânjini ai lu Ion şi ai lu Pătru, că ei au fugit şi au lăsat birul şi mearea şi toate nevoile în spinarea noastră. Iar noi le-am4 vândut ceastă ocină care-i mai sus-scrisă, cestor oameni, să le fie moşie stătătoare, că le-am4 vâ[n]dut moşiia pentru birul lor. Însă să să ştie bani gata am luat eu, Opréa i Barbul1 i Păcala2, ughi 7 i pol. 
Iar să să ştie că, de vor avea aceşti oameni11 vreo pâră pentru această moşie, noi să o purtăm, că le-a o-m vândut stătătoare, de bunăvoia noastră9, ca să le fie moşâi lor şi feciorilor.
 	Aldămăşari: popa Stan ot Buzău şi Stancul i frate<-său>, Ioviţ i Radul.
	Pis az, popa Manea ot Buzău.
Pis martie14 dni, leat 7159 <1651>.
		Eu Oprea. 
Barbul1.
Păcala.2

	DANIC, Ep. Buzău, XXII/6.
	Orig. rom., hârtie (34 x 21), cu trei amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături.
	Copie ibid., ms. 171, f. 536.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 332.

51                                                                                  1651 (7159) martie 15

† Adecă eu, Radul Negre[s]cul, scris-am şi mărturisescu cu zapisul miu, să fie de mare cred[in]1ţă la mâna părintelui egumenul Partenie, năstavnicul sfin[t]1ei mănăstiri de la Crasna, cum să să ştie că la nevoia mea, făcutu-mi<a>u [s]1finţiia lui bine de mi-au dat ba[ni]1 2 400. Şe am pus ziua să-i dau banii până l[a]1 Sin Pitriu, fără de nici un c[u]1vânt şi fără dobândă. Iară de nu-i voi da e[u]1 banii la zi, cum scrie mai su[s]1, să fie volnic să-m ia moşiia, să-i fi[e s]1tătătoare, moşie oh[a]1bnică, că aşa m-am tocmit de bunăvoie.
	Şi p[ent]1ru credinţa, mi-am pus şi d[e]1getul.
	Measeţa martie 15 dni, leat 7159 <1651>.
		Eu Tudor şi Radul Blidariul, chezaş pre Radul Negrescul.
		Radul Negrescul.
	Însă de la zi, de nu vom da banii cât vor sta, noi să [av]1em a-i da dobândă ze[ce]1.

	DANIC, Ep. Râmnic, CII/ 19.
	Orig. rom., hârtie (16,5 x 21), cu o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii lui Radu Negrescul.
	Copie, ibid.: Doc. ist., CMLXXVI/ 302, f. 274v (cu data de 15 mai).

Rez., Ştefulescu, Crasna, p. 58 şi 89 (cu data de 15 mai); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 333. 

52                                                                                 1651 (7159) martie 16

	† Adecă eu, Pravăţ şi [Ma]rin logofăt şi eu, Stan, scris-am acesta al nostru <zapis>, ca să fie de mare credinţă [la]1 mâna lui Negoiţă ot Cerburéni, cum să să ştie că i-am vândut un loc din Cerneală, de a noastră bunăvoie, dereptu bani 130, ca să-i fie lui moşie, şi lui şi ficiorilor lui, ohabnică în veci.
	Şi la acestă tocmelă, fost-au mulţi oameni buni, anume: Ionaşcu, Balotă, Stanciul, Mihnea, Calotă.
	Şi am scris eu, Dragomir logofăt.
	Şi pentru credinţa, mi-am pus şi pecete noastră mai jos.
	Pis measeţa martie 16, leat 7159 <1651>.
		Eu Pravăţ.
		Eu Marin.
		Eu Stan.

	DANIC, Ep. Argeş, II/ 34.
	Orig. rom., hârtie (30 x 21), cu trei amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 334. 

53                                                                                  1651 (7159) martie 16

	† Adecă noi, Stan ot Rădăcineşti şi Şerb şi Udrea, cum să <să> ştie c-am vându[t] o vie, de a noastră bunăvoie, den Gruiul Florei, care easte de la Buciumaş, şi cu loc stărpu, câtu să va afla, tot den Gruiul Florei, şi calea cea bătrână, carea au fost a Buciumaşilor, până în val<e>. 
Şi o au cumpărat: Pârvul şi Neagoe i Stroe i Tudosie ot Cârstineşti dereptu ughi 16, bani gata, să le fie lor şi feciorilor lor moşie ohabnică.
	Şi la aceia tocmeală fost-au: iuzbaşa Datco de acoléa, Pârvul ot Selătruc şi Badea de acolea, roşii, jupânul Gherghe neguţetoriul i Pătru ot Cârsteneşti i Şerbu dă acolea i iuzbaşa Stancul de acolea i Ivaşco de acolea i Dragomir Rocotescul cu Radulu, văru-seu, de acolea, Oprea lu Pătru cu fraţii lui.
	Şi să fie acesta zapis de mare credinţe.
	Pis measeţa martie dni 16, vă let 7159 <1651>.
	Şi pentru credinţa, pusu-ne-mu şi peceţile.
	Şi am scris eu, Sima gramaticul.
† Eu Stancul iuzbaşa
Eu Ivaşco postelnic3 
Eu Dumitru3
Stan.
Şerbu.
Udrea.
Iuzbaşa Datco.
Pârvu.
Badea.
Şerbu.

	DANIC, M-rea Cozia, XIX/ 1.
	Orig. rom., hârtie (33,5 x 21), cu două sigilii inelare în tuş puse în dreptul numelor lui Ivaşco postelnic şi Dumitru şi şapte amprente digitale puse în dreptul numelor lui Stan, Şerbu, Udrea, Datco iuzbaşa, Pârvul, Badea şi Şerbu.
	Copii, ibid.: mss. 209, f. 176v; 215, f. 219.
	
Rez., Tezaur vâlcean, nr. 495; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 335.

54                                                                                  1651 (7159) martie 20

	† Adecă eu, Manolie, împreună cu fiiu-mieu, Stoica, şi cu alalţi coconi cu toţi, câţi Dumnezău mi-au dăruit, scris-am şi mărturisim noi, cu acesta al nostru zapis, ca să fi[e]de [b]1ună credinţă la mâ[na]1 Stancăi ş-a fii-său, lu Tudor, cum să se ştie [că au fost]1 vândut un loc de grădină derept ughi 4 pol; şi a[ceşt]1i bani fost-au din vinul lu Tudor, care vin s-au vândut la Pietrariul. Iar Bran, bărbatul Stancăi, n-au vrut să cumpere acel loc, iar Stanca au năvălit de l-au cumpărat pentru fiiu-său, Tudor, ca să fie lui moşie în veaci, pentru căce câte bucate au rămas de la Stanciul, tatăl lu Tudor, toate s-au mâncat în casa lu Bran cu alaltă fămeae cu toată. Deci văzându mumă-sa că să mănâncă şi că petreace toate bucatele câtă i-au rămas de la tată-său, i-au cumpărat acel loc, ca să aibă unde ieşi. 
Şi cându am scris acesta zapis, mărturie fost-au pre nume : Pătru ceauşul i Dragomir vătah i unchiaşul Bogdan i unchiaşul Rusin i Hrana i Stan tabacul i Iane i Cârstea i Radul i Ana ceauşului Pătru.
	Şi pentru credinţa, pusu-ne-am şi dégetele mai jos în loc de pecéte.
	Ş-am scris, eu, Vlaicul grămăticul, în casa lu Pătru ceauşul.
	† Pis measeţa martie dni 20, leat 7159 <1651>.
		Eu Manole.
		Eu Stoica.
		Eu Pătru.
		Dragomir.
		Bogdan.
		Rusin.
		Radul.
		Hrana.
		Iane.
		Cârstea.
		Stan.
		Ana lu Pătru.

DANIC, Col. Vârtosu Emil, I/94.
Orig. rom, hârtie (31,5 x 21,7), cu doisprezece amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 337.

55                                                                                  1651 (7159) martie 20
	
† Să se ştie cum am cumpărat eu, Panghe, două pogoane i pol de vie în de<a>lul Zoreştilor cu 2 stânjăni i pol de ocină, den apa Buzăului până la Lacul cu Zălojăile, na ime ot Mândăi, dereptu ughi 15, pe vreme cu foamete, când se vinde ob<roc> de grâu câte 16 costande, şâ mălaiul câte un taler, na ime pentru Stan robul, pentru că se-u voit fraţii toţ de au scumpărat pe frate-seu, Stan, den robie.
	Şâ aldămăşar<i> au fost oamini buni, na ime: Stoe Mândău i Stanciul sân Savii i Cârste i Gherghe i Mâne i Stoica i Murge i Ion ot Begeni i ot Tătăran, Iacov sin Rogojină, i Gligorie zet Ganev. Iar cine se va ispiti într-a<l>t chip, peste acest zapis, a stricarea acest negoţ al nostru sau a întoarce banii, acila om să fie triclet şâ proclet şâ afurisit de 300 şâ 18 oteţă ije vă Nichii.
	Şâ acest<e> vii carele sântu mai sus-scrise, le-am cumpărat eu, Panghe, până voiu ave zili, cu baba Dobra, să ne hrănim noi. Iar dacă ne vom petrece, să fie ale nepotu-mieu, Panghe sin fie-me<a>, Stani<i>.
	Pis measeţa martie 20 dni, vă leat 7159 <1651>.
	Pis az, popa Marco.
	Stoe.
		Stanciul.
		Cârste.
		Gherghe.
		Măne.
		Stoica.
		Murge.
		Stan.

	DANIC, Ep. Buzău, XXVIII/10.
	Orig. rom., hârtie (21,5 x 21,5), cu opt amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături.
Copie ibid., ms. 172, f. 477v-478.
	
Reg., Cat.Ţ. Rom., vol. VII, nr. 336.

56                                                                                 1651 (7159) martie 28

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î>› Matei Basaraba voevoda i gospodinß. Davat gospodstvo mi sïi povelhnïi gospodstva mi, sbhtom¨ boÈestvenïi monastir zovemago Pl¨mb¨ita, xram svhti î>›n Prhdïteli i ›tßc¨ eg¨mena Nekif›r, ca să fie în pace de acum nainte Plumbuita de cătră mănăstirea Sarandariul, mai mult val să n-aibă, pentru un zăgas de moară al Plumbuitei, bătrân, den apa Dâmboviţii, de la satul Boleasca, care zăgas l-au fost părăsit mănăstirea Plumbuita şi Sveti Ghiorghie ot Bucureşti, deaca s-au stricat şi morile de la Drăgăneşti.
	Deci cu voia Plumbuitei şi cu voia călugărilor de la Sveti Ghiorghie, au lăsat pre Sarandar de l-au fost dregând acel zăgas pre moşiia Plumbuitei, de se hrăniia pre acolo şi nu au fost aducând apa den matca cea bătrână, ce au fost luând apa dentr-un prival de pe moşiia Plumbuitei, până au prinsu Sarandariul dor de acel zăgas. Într-acéea, călugării de la Plumbuita deaca au văzut aşa au venit în pâră la divan, de faţă. Iar domnia mea i-am trimes cu carte domnească la boiarenul domni<i>i méle, la Ghiorghi vistier, şi la alţi boiari şi la meşteri, de-au văzut locul şi zăgasul şi au făcut judecată să-l tae. Iar călugării de la Sarandar nu se-au lăsat pre acéia, ce-au mai venit a doara la divan.
	Domnia mia iar le-am mai dat 6 boiari pre răvaşe domneşti: Cazan postelnic Nasturel, ispravnicul scaunului de la Bucureşti, i Dumitru pârcălab de curte i Vlădilă iuzbaşa, Manul pârcălabul, Defta neguţătorul, Damaschin vornicul.
	Deci au mersu şi ei de-au văzut acel zăgas cu megiiaşii demprejurul locului şi cu meştiri de mori; ce au judecat cu sufletele lor şi au adevărat cum n-are Sarandariul nici o treabă pre moşiia Plumbuitei şi cu acel zăgas ce l-au spart ei, să nu mai fie zăgas pre acolo.
Şi au rămas Sarandariul de lége, cum să n-aibă nici o treabă, nici acolo, nici unde au vrut să facă ei mori, den jos de Plumbuita, pre moşiia Ruşanilor, ca să <î>néci moşiia şi morile Plumbuitei, pentru că am văzut domnia mea doao cărţi de judecată la mâna lu Nechifor egumen ot Plumbuita şi de rămas pre Sarandar. Inako da nhst. I ispravnik, sam rekox gospodstva mi. Pis ¨ Trßgoviwe, martïe kiÕ d´ni, v´ lht #zrnƒÃ <1651>.
		î>› Matei Basaraba v›ev›da, milostïeü Boıïeü gospodinß.
 		î>› Mateü voevoda <m. p.>	
		
	DANIC, M-rea Plumbuita, II/5.
	Orig. rom., hârtie (30,5 x 21),  sigiliu mijlociu, timbrat, cu ceară roşie între file.
	Copie, ibid., ms. 255, f. 51-5v. 
	
EDIŢII: Text şi facsimil, Sachelarescu, Plumbuita, p. 175-177, nr. 10; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 338; Ionaşcu, Mărturii Radu Popescu, p. 19, nota 10; Sachelarescu, Plumbuita, p. 70.

57                                                                                 1651 (7159) martie 31

† Adecă eu, Ianachi şi Crăciuna sin Crăciun vornic ot Cârlomănişti, scris-am acista zapis, ca să fii di mari cridinţă la mâna păharnicului Niguiţ i Ghirghi spătarul i Moisi spatar, cum să să ştie că i-mu vândut noi, di a noastră bunăvoie, o roată di moară în gârla Cândiştilor, în vadul di sus di sat. Şi am vândut pi bani gata, diriptu ughi 20, să le fii dumnealur moşi<i> stătători în veci.
 Şi la aciastă tocmilă, tâmplatu-se-u mărturii: popa Onci ot Cândişti i Opriş i brat ego, Arion i Mogoş logofăt ot Buzău i Todorachi.
Şi am scrisiră iu, Ianachi.
Pis measeţa martie 31dni, vă leat 7159 <1651>.
		Popa Oance.
		Arion.
		Iu Ianca.
		Iu Crăciuna.
		Todorache.
		† Mogoş aprod.
		Opriş.

	DANIC, Doc. ist., LXXI/167.	
	Orig. rom., hârtie (30,5 x 21), cu trei sigilii inelare în fum puse în dreptul semnăturilor lui Oancea, Mogoş aprod şi Opriş.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 339. 

58                                                                                    1651 (7159) aprilie 1

	† Adecă eu, Coman, împreună cu făméia mea, Malea ot Corşori, scres-am zapisul mieu, la mâna dumnealui, Ion vataf, cum să să ştie că i-am vândut un locu la Obréje, între locul Iugăi şâ al Cârstei, dereptu 160 de bani gata. 
Şe l-am vândut de a noastră bunăvoie, şe cu şterea a mu<l>ţi oamini buni, anumi: Oprea ot Corşori, Iuga ot tam i Gorun i Ştefan i Dragomer.
	Şe pentru credinţa, ne-am pus peceţele. 
	Pis measeţa aprilie 1 dni, leat 7159 <1651>.
		Eu Coman
		Eu Malea.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., XCVIII/45.
	Orig. rom., hârtie (17 x 21).
	Copie ibid., ms. 137, f. 267v-268. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 341.

59                                        165<1> (715<9>) <post aprilie> 1, Târgovişte

† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba voevoda i gospodinß vßsoe Jemle Ágrrovlaxïeskoe. Davat gospodstvo mi sïe povelïnïe gospodstva mi slÁga gospodstva mi, RadÁlov çerven ›t selo ›t ÍÁiçi, ›t sÁdstvo Ar¾eÎ, i sßs sinovi emÁ elicem Bogß darovax, ækoÈe da mo est edna vinogradi ›t ÍÁiçi, kod kßwa emÁ, poneÈe togo vinogradi pokÁpil sß sÁt RadÁl çerven ›t na popa „prïæn ›t ÍÁiçi, ja #a‹t aspri gotovi, sßs japis ›t rÁka emÁ ja prodanïe i sßs svedetelïe napïsanïe Á japis, na ime2 Dragomir postelnik i bratom si, DÁmitraÎko, i StançÁl  çaÁÎÁl, i RadÁl, sinß PßtraÎko dvornikÁl, kogda bistß teçenïe lhtom #jr‹nq.
	I pak pokÁpil RadÁl çerven iÚ paÎi ja mesto kod kßwa emÁ, ›t na RadÁl, sinß PßtraÎkov dvornikÁl, ali vß Îirot i Á dlßgo ›t kßwa emÁ, dori Á stßgna, ja t‹Ù aspri gotovi, sßs japis i sßs svedetelïe, na ime2 BarbÁl, i ›t Çepari, I›n, i RadÁl Petek ›t KßrpeniÎ, i ›t ÍÁiçi, ænaki dïækonÁl i VladÁl dïakonÁl, i î›n pßrkßlabÁl, i popa „prïæn, vß lht #jr‹nd. 
	I pak pokÁpil RadÁl edin mesto Á lajÁ, ›t na RadÁl Petek ›t KßrpeniÎ, ali vß Îirot ja o‹v ja paÎi, ja edna kravÁ sßs mlhko, sßs telcï, podlh chna f‹o aspri, sßs japis i sßs svedetïlïe, na ime2 StançÁl BßrdÁgoi i sinÁ si, Liæn, i AlbÁl, sinß CancÁrÁl, i ›t ÍÁiçi, Dragomir i bratom si, DÁmitraÎko postelnik, i RadÁl l›g›fßt ›t Brßtïæni, i ›t ÍÁiçi, ÍÁika i Gosth, i ›t Bereslßvewi, „prh, i ›t Kakaleci, Mßinh, vß lht #jr‹nd.
	I pak pokÁpil RadÁl edna livade ›t na RadÁl Petek ›t KßrpeniÎ, ali mesto ja ›mratva ja dva d´ni, ja õ$ aspri gotovi, sßs japis i sßs svedetelïe, na ime2 ænaki dïækon i DÁmitraÎko dïækon ›t ÍÁiçi i StançÁl, lht #jr‹nd.
	I pak pokÁpil RadÁl çerven mesto koliko ›ram vÚ d´ni, ›t na AlbÁl i ›t vnÁkom si, Kostandin, ja sÚ aspri gotovi, sßs japis i sßs sve<de>telïe, na ime2 RadÁl Petek i p<opa> Enaki, vß lht #jr‹nj.
	I pak pokÁpil RadÁl edna livade Á LajÁ, ›t na „priÎ i ›t na Kostandin i sßs vÚ æblß, ja [... aspri] gotovi, sßs japis i sßs sve<de>telïe, na ime2 RadÁl Petek, i Stoika BÁrdÁÓl, vß lht jr‹nƒ.
	I pak pokÁ<pil> RadÁl edin mesto ›t RÁdhni, na ime LÁnga i Rßvaçi, i edin mesto ›t na xotar, ›t gor drÁm, i drÁg mesto ›t na Bogdanii, ›t na Dragomir, ja õ‹k aspri gotovi, sßs japis i sßs sve<de>telïe, na ime2 RadÁl Petek i popa Enaki i RadÁl PaÎa.
	I vidhx gospodstvo mi vßsi sïe japisove na rÁka slÁga gospodstva mi, RadÁlov çerven ›t ÍÁiçi, po sïi vinogradi i po sïe dhdïne viÎe pis.
	Sego radi dadox sßm gospodstvo mi slÁga gospodstva mi, RadÁlov ›t ÍÁiçi, ækoÈe da [est im]1 sïe dhdine viÎe pis i ne ›t kogoÈdo nepokolh[bimo] 1 porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i sve<de>tïlïe pa<s>tavixom gospodstvo mi2 ÈÁpan [Gï›r]ma1 vel ban Kralevskie, i ÈÁpan Dra[gomir vel dvornik, i ÈÁpan RadÁl]1 vel l›g›fet, i ÈÁpan Ginh vel vistïar, i ÈÁpan DïikÁl vel spatar, i ÈÁpan Preda vel klÁçer, i ÈÁpan RadÁl vel komis, i Xrijh vel pexarnik, i BarbÁl vel stolnik, i BÁnh vel slÁ¾er, i Kostandin vel [postelnik]1. I ispravnik, RadÁl vel l›g›fet.
	[I na]1pisa<x> ajß, RadÁl l›g›fet, vß nastolni grad Trßgoviwe, mhseca [...] aÚ d´ni, lht #j‹rÙ.
† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
		î› MateÓ v›ev›da <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea porunca domniei mele slugii domniei mele, lui Radul roşul din satul Şuici, din judeţul Argeş, şi cu fiii lui, câţi Dumnezeu i-a dăruit, ca să-i fie o vie din Şuici, lângă casa lui, pentru că această vie a  cumpărat-o Radul roşul de la popa Oprian din Şuici pentru 1 300 aspri gata, cu zapis de la mâna lui de vânzare şi cu martori scrişi în zapis, anume: Dragomir postelnic şi fratele lui, Dumitraşco, şi Stanciul ceauşul, şi Radul, fiul lui Pătraşco vornicul, când a fost cursul anilor 7156.
Şi iar a cumpărat Radul roşul 8 paşi de loc, lângă casa lui, de la Radul, fiul lui Pătraşco vornicul, însă în lat şi în lung din casa lui până în uliţă, pentru 360 aspri gata, cu zapis şi cu martori, anume: Barbul, şi din Cepari, Ion, şi Radul Petec din Cărpeniş, şi din Şuici, Ianache şi Vladul diaconul, şi Ion pârcălabul, şi popa Opriian, în anul 7154.
Şi iar a cumpărat Radul un loc în Lazu, de la Radul Petec din Cărpeniş, însă în lat de 72 de paşi, pentru o vacă cu lapte, cu viţei, cam în preţ 570 aspri, cu zapis şi cu martori, anume: Stanciul Bărdugoi şi fiul lui, Liian, şi Albul, fiul lui Ţanţurul, şi din Şuici, Dragomir şi fratele lui, Dumitraşco postelnic, şi Radul logofăt din Brătiani, şi din Şuici, Şuica şi Gostea, şi din Berislăveşti, Oprea, şi din Cacaleţi, Mâinea, în anul 7154.
Şi iar a cumpărat Radul o livadă de la Radul Petec din Cărpeniş, însă locul de arătură de două zile, pentru 400 aspri gata, cu zapis şi cu martori, anume: Ianache diacon şi Dumitraşco diacon din Şuici, şi Stanciul, în anul 7154.
Şi iar a cumpărat Radul roşul loc cât arătură de două zile, de la Albul şi de la nepotul său, Costandin, pentru 200 aspri gata, cu zapis cu martori, anume: Radul Petec şi p<opa> Enachi, în anul 7157.
Şi iar a cumpărat Radul o livadă în Lazu, de la Opriş şi de la Costandin, şi cu doi meri, pentru […aspri]1 gata, şi cu zapis şi cu martori, anume: Radul Petec şi Stoica Burduiul, în anul 7159.
Şi iar a cumpărat Radul un loc de la Rudeni, numit Lunga şi Răvaci, şi un loc de la hotar, din sus de drum, şi alt loc de la Bogdani, de la Dragomir, pentru 420 aspri gata, cu zapis şi cu martori, anume: Radul Petec şi popa Enachi şi Radul Paşa.
Şi am văzut domnia mea toate aceste zapise la mâna slugii domniei mele, a lui Radul roşu din Şuici, pe această vie şi pe aceste dedine mai sus zise. Pentru aceea, am dat domnia mea slugii domniei mele, lui Radu din Şuici, ca s-i fie dedina mai sus scrisă şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei, jupan Dragomir mare vornic, jupan Radul mare logofăt şi jupan Ghinea mare vistier şi jupan Diicul mare spătar şi jupan Preda mare clucer şi jupan Radul mare comis şi Hrizea mare paharnic şi Barbul mare stolnic şi Bunea mare sluger şi Costandin mare [postelnic]1. Şi ispravnic, Radul mare logofăt. 
[Şi am]1 scris eu, Radul logofăt, în cetatea de scaun, în oraşul Târgovişte, luna  […]3 1 zile, anul 7160 .
	† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Matei voievod <m. p.>

DANIC, A.N., MMMLXXXIX/3.
Orig. slav, hârtie (43 x 28,7), sigiliu mijlociu, timbrat, rupt la îndoituri; la dată are 7160, cifra zecilor fiind adăugată cu altă cerneală, iar cifra unităţilor lipseşte; lipseşte şi luna; a fost datat după divan, care se schimbă după 16 aprilie, când mare vistier este Ghinea. Lipsă 4/6 din document.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 365.

60                                                                                    1651 (7159) aprilie 2

	† <Ju>pan Dragomir vel vornic dat-am cartea noastră la mâna părintelui Nechifor, egumenul dă la sfânta mănăstirie ot Glavaciog, pentru că aice, naintea noastră, au venit în pâră cu jupânul Ghinea cupeţul, dă s-au pârât pentru o casă ce au fostu făcut părintele Antim aici, în Târgovişte, d<e> i-au fostu făcut cu rumânii mănăstirii numai casa, iar pământul au fostu al jupânului Ghinei. 
	Iar când au fost acum, zicea jupânul Ghinea cum au fostu şi casa lui, dă au fostu plătit el dă au fostu făcut casa. Deci, dec-au venit naintea noastră dă s-au pârât, iar noi căutat-am ş-am judecat cum dă vor jura cei 2 meşteri care au făcut casa, cum le-au fostu dat părintele Antim plata, şi cum au fostu casa călugărească, să o ţie părintele Nechifor casa. Şi i-au adus şi oameni dă au jurat în beserécă cum au fostu casa a părintelui Antim.
	Dereptu acéia am dat cartea noastră, la mâna părintelui egumenului Nechifor dă la sfânta mănăstirie ot Glavaciog, ca să fie volnic cu acesta carte a noastră să-şi ţie casa cu bună pace, au să o mute, au ce va vrea să facă, tot să fie volnic. Însă casa fără dă pământu, numai lemnul, pentru ca aşa easte învăţătura noastră, că au rămas Ghinea dă judecată dănaintea noastră.
	Inako da nest po reçinÎ´. I sam reçinÎ´.
	Pis aprilie vÃ d´ni, let #zrnÃƒ <1651>.
	
	DANIC, M-rea Glavagioc, XXXIV/ 31.
Orig. rom., hârtie (29,6 x 21), sigiliu mijlociu, timbrat, căzut.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 343.

61                                                                                    1651 (7159) aprilie 2

	† Milostïü BoÈïü, î>› Matei Basaraba voevoda i gospodinß. Davat gospodstvo mi sïü povelhnïÓ gospodstva mi, sfentii şi dumnezeieştii episcopii de la Buzău şi sfenţi<i>i sal<e>, părintelui Serafim, episcopul de acolo, ca să-i fie în pace toţ oamenii sfentei episcopii, câţ oameni sântu premprejurul episcopi<i>i de posluşanie şi ţiganii, şi oamenii carii sintu la odae, la Cârpeşti, şi toate slugele episcopiei, să aibă pace de cătră pârcălabi şi de cătră căp<i>tani şi de cătră toţ slujitori<i> carii vor îmbla cu slujbe la acel judeţ. Toţ să aibă a-i lăsa în bună pace, nemerilea să nu facă bântuială, ce să fie în pace, precum au fostu şi la alţi episcopi.
	Iar carele dintre cei ce vor îmbla cu slujbe, să va ispiti să facă vreun val dintru oameni<i> sfentii şi dumnezeeşti<i> episcopii, bine să ştie că acela om de mare certare va fi de cătră domnia mea.
De aceasta am scris domniia mea tolikoe. 
I ispravnik i sam reçe gospodstva mi. 
Pis mhseca aprilie vÕ d´ni, lht #zrnÃƒ <1651>.
		î>› Mateü v›ev›da, milostïü Boıïü gospodin´.
î› Mateü voevoda <m. p.>

	DANIC, Doc. ist., CXXIV/164.
	Orig. rom., hârtie (33,5 x 20,5), sigiliu inelar în chinovar.
	Copie ibid., ms. 171, f. 29.
	
Rez. Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 342.

62                                                                                    1651 (7159) aprilie 3

	† Milostïü BoÈïü, î› Matei Basaraba voevoda i gospodinß. PiÎet gospodstvo mi, ţie, părinte egumene din Doşlat, zdravii! 
Căt la aceasta fac ştire domniia mea, să cauţi că au dat domniia mea aici  mănăstirea de la Corlate, să fie metoh sfintei mănăstiri Gura Motrului. [...] Deci să cauţi părinte, când va veni vita Gurii, mănăstirii Gurii Motrului, să pască aciia, că am socotit domniia mea pentru vită, ca să pască. 
Aceasta am scris domniia mea. I saam reçe gospodstva mi.
S-au scris aprilie 3, 7159 <1651>.
 		î>› Matei voevoda.

	DANIC, Ms. 252, f. 164, nr. 223.
	Copie rom.
	Alte copii, ibid.: ms. 253, f. 99; Doc. ist., CMLXVII/124 (cu apr. 8); DJAN Dolj, ms. 6, f. 141 (cu apr. 8).
	
EDIŢII: Creţeanu, Schituri oltene, p. 77, nr. 20; Nicolăescu-Plopşor, Monografia, p. 49-50, nr. 58 (cu aprilie 8); Donat, Dicţionarul geografic, p. 446, nr. 10; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 344.

63                                                                                    1651 (7159) aprilie 7

	Zapis al lui Dima şi frati-său, Tănase, prin care vinde lui Pătru neguţătoru viile <de la Leşcioare> şi un ciric de delniţă <din j. Muşcel>1.

	DANIC, Doc. ist., MDCLXXXVI/2 F (nr. 6).
	Rez. rom.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 345.

64                                                                                    1651 (7159) aprilie 8

		† Jupan Buliga vel căpitan scris-am l<a> ai noştri fecio[r]i, Frâncul şi ţie, Stane, şi la alţi feciori car<e> sânteţi acolo, la bălţi, sănătate vă trimiţ!
		După aceasta vă dau în ştire pentru balta sf<i>ntei mănăstiri de la Sfenta Troiţă să căutaţi. Ştiţi că v-am mai scris şi alt răvaş. Unde va fi balta mănăstiri<i> şi unde va fi hotarul, voi să o lăsaţi în bună pace, nimic să nu vă amestecaţi, cum au fost şi la alţi vameşi, aşa să fie şi la noi. Căci intraţi voi în blestemul cărţilor, că au cărţile altor domni şi cartea lui Mateiu vodă, să nu se amestece nimenea în balta mănăstirii. Deci să ţie. 
Şi Frăncule, ştii că am grăit cu tine, gură cu gură, lăsaţi baltă mănăstiri<i>i în bună pace! Iar voi nu ştiu ce face[ţi]1 dă-i învăluiţi, de car<e> lucru iată că acolo veni părintele Venemie. Deci să întrebaţi bătrâni<i> pre unde sântu hotarăle mănăstiri<i>, să ţie baltă. Iar voi să nu vă mai amestecaţi, de-m tot faceţi mie cuvinte, ce să lăsaţi în bună pace, cum au fost şi la alţi vameşi. Şi ce veţi fi luat până acum din balta mănăstiri<i>i, să daţi tot, până la un ban, nimic să nu-i opriţi. 
		Aciasta vă scriu, într-altu chip să nu faceţi. 
Pis aprilie […]1 8 dni, leat 7159 <1651>.
G<<i>ura cliucer.
			Buliga vel căpitan.

		DANIC, Doc. ist., CCCX/35. 
Orig. rom., hârtie (29,5 x 20,2), cu un sigiliu inelar în ceară verde, căzut, pus în dreptul semnăturii lui Giura clucer şi un sigiliu inelar în tuş pus în dreptul semnăturii lui Buliga căpitan, 
Copii, ibid.: M-rea Radu Vodă, XLVIII/7, f.2v-3; ms. 256, f. 704v.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 346; menţ., Stoicescu, Dicţ. marilor dregători, p. 132.

65                                                                                 1651 (7159) aprilie 10

	† Milostïü BoÈïü, î>› Mateü Basaraba voevoda i gospodinß. Davat gospodstvo mi sïe povelenïe gospodstva mi, bolhrin gospodstva mi, Lăudat comisul ot Vlădeni şi jupânései lui Ancuţei, fată lui Gherghie armaşul ot Blagodeşti, ca să hie volneci cu această carte a domni<i>i méle de să-şi ţie moşâile şi rumânii de la satul Bl<a>godeşti şi de la Murgéni şi cu bălţile.
Pentru că aceaste moşâi şi rumâni şi bălţi ce scriu mai sus, fost-au de moşâe ale lu Gherghie armaş, socrul lu Lăudat comis, şi tot le-au ţinut cu bună pace. Iar după moartea lu Gherghie armaş, rămas-au acéste moşâi pre seama fételor lui, jupânései Ancuţei şi jupânései Mariicăi.
Iar dupre acéea, Culea, ginerile lu Gherghie armaş, el au căzut într-o nevoi. Deci s-au sculat împreună cu jupâneasa lui, Mariica, de au vândut satul Blagodeştii cu rumânii. Şi n-au vândut numai partea lui, ci au vândut şi partea cumnată-sa, jupânései Ancuţei, neîntrebat şi fără ştirea comisului Lăudat.
Iar apoi Lăudat comis şi cu jupâneasa lui, Ancuţa, deaca au prinsu de véste, ei au lepădat banii <lui> Hranete, cumpărătoriul, nepotul lu Pătru, fratele lu Gherghie armaş.
Iar când au fostu acum, Lăudat comisu, el au trimis om domnescu şi cu cartea domni<i>i méle, de au adus pre Pătru aici, naintea domni<i>i méle, în divan, de s-au pârât de faţă cu Lăudat comis.
	Şi aşa pârâia Pătru, zicând cum că nu i-au fostu dat Lăudat comis Hranitei banii deplin, ce i-au rămas lipsă. Iar Lăudat comis, el au jăluit naintea domni<i>i méle cum au dat banii toţi deplin ughi 80 în mâna Hriştei.
	Deci domnia mea am luat zapisul den mâna lu Pătru, den divan, de l-am dat în mâna lu Lăudat comis. Şi i-au dat şi lipsa, ughi 4, ce i-au fost rămas.
	Şi iară să fie volnic Lăudat comis şi jupâneasa lui, Ancuţa, de să-şi ţie rumânii de la satul Murgénii, ce li se va alége partea, pentru că s-au pârât de faţă cu Pătru, fratele lu Gherghie armaş, naintea domni<i>i méle, în divan.
	Şi aşa pârâia Pătru, zicând cum au vându<t> Gherghie armaşul, lui şi nepot-său, Hranit<ei>, toată partea lui, cu rumânii de la Murgéni. Iar Lăudat comisul au jăluit cum că n-au vândut socru-său, Gherghie armaş, partea lui toată.
	Într-acéea, domnia mea am nevoit pre Pătru de au scos zapisele de cumpărătoare, de s-au cetit în divan. Deci am aflat şi am adevărat domnia mea cum moşâia n-au fost vândută, ce au fost pusă zălog stânjăni […]1 de ocină până la […]1, iar rumânii nu cetia în zapise, nici vânduţi, nici zălog.
	Deci, domnia mea am judecat pre dirept şi pre lége, împreună cu tot divanul, cum câţi stânjăni de ocină vor fi vânduţi şi zălojăţi, să şâ-i ţie Pătru, iar rumâni şi câtă moşâie va fi nevândută şi nezălojătă, să şâ-i ţie boiariul domniei méle, Lăudat comis, şi cu jupâneasa lui, Ancuţa, cu bună pace, să le fie moşâie stătătoare în véci, altu val să nu mai aibă.
	Inako da nest. I ispravnik, sam reçe gospodstva mi.
Pis meseca april ïÕ d´ni, lht #zrnÃƒ <1651>.
	† î>› Mateü Basaraba v›ev›da, milostïeü Boıïeü gospodinß.
	î>› Mateü voevoda <m. p.>

	DANIC, M-rea Sf. Ioan din Bucureşti, XX/16.
	Orig. rom., hârtie (30 x 21), sigiliu inelar în chinovar. 

Rez. Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 347.

66                                                                                  1651 (7159) aprilie 11

† Scris-am eu, Stroe, zapisulu miu la mâna lu Chiriian, ca să fie de mare credinţă, cum i-amu vândut 1 pogonu de vie şi 3 cedvârţi de vie şi casa cu locu, cât se va alége şi 5 pogoane de pădure. Şi le-am vândut dereptu ughi 21, bani gata, ca să fie lui moşie şi lui şi feciorilor lui, câţi lui Dumnezeu i-o va da, în bună pace. 
Şi aldămăşari: Micul Greble şi Stoica Lăuruscă şi Neagoe, feciorul Stoii Danciului, şi Sta<n> scaunul şi Stanu sân Cârstei lu Drăgoiu şi Stoia Ciociovera călăraşul ot Gherghiţă şi Stoianul spătarul ot Nucet şi Radul ginerele Cuibarii.
Şi le-am vândut de a mea bunăvoie şi cu ştirea tuturor fraţilor şi den jus şi den sus. 
Şi pis popa Manea ot Nucet.
Pis measeţa april 11 dni, leat 7159 <1651>.
Şi pentru credinţă, ne-am pus şi dégetele.
P<e>cetea lu Stroe. 

DANIC, M-rea Sf. Ioan din Bucureşti, XIV/2.
Orig. rom., hârtie (21 x 19), cu şapte amprente digitale, una pusă în dreptul numelui lui Stroe şi alte şase fără nume.
Copii, ibid.: Doc. ist., MLXXXV/170 şi MCD7167.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 348. 

67                                                                                  1651 (7159) aprilie 14

	† Adecă eu, Radu Ţaroga, scris-am şi mărtur<i>săsc cu acest al mieu zapis la mâna dumnealui, Tudor logofăt Olănescul, precum să să ştie că am făcut tocmeala de am vândut dumnealui toată poiana unde să zice Valea lui Micu, pe bani gata, taleri 13. Şi am luat aceşti bani în mâna mea.
	Şi când am făcut această tocmeală, au fost cu ştirea tuturor megiiaşilor şi a rudelor méle. Şi când am făcut acest zapis au fost la tocmeală şi la adălmaş mulţi oameni şi buni megiiaşi mărturie. Care moşie o am avut de la strămoşu-mieu, Danciul. 
	Deci să fie dumnealui moşie ohabnică, stătătoare în veac.
	Şi pentru credinţa, m-am iscălit mai jos, ca să să crează.
	Pis popa Vlad, aprilie 14 dni, 7159 <1651>.
Az Radu Ţaroga.
† Az Goran logofăt, mărturie1
† Eu Eftemie logofăt, mărturie1
† Eu Stanciul sin Anghel, mărturie.

	DANIC, Doc. ist., MDCLVIII/ 15.
	Orig. rom., hârtie (23 x 18,5), cu o amprentă digitală pusă în dreptul numelui lui Radu Ţaroga.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 350.

68                                                                                 1651 (7159) aprilie 15

	Adecă eu, Stoica, feciorul lui Pătru Robul ot Sălătruc, scris-am acest al mieu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna părintelui Efrem de la Coziia, cum să să ştie că m-am vândut de a mea bunăvoie, pentru 2 000 de bani, să fiu rumân de moşie mănăstirii Cozi<i>i, şi eu, şi feciorii miei, pentru că m-au cumpărat părintele Efrem să fiu rumân în locul frăţini-său, lui Ghiorghie, pentru că au fost dat părintele Stefan, când au fost egumen în Coziia, un copil de ţigan al mănăstirii dân ţigăniia de la Rămnic Ghinii slugeariul ot Brătăşani pentru Ghiorghe, c-au fost rumân Ghinii sluger.
	Iar dup-acéea, s-au sculat Ghiorghe de-au cumpărat un rumân dân sat, dân Ciorani, anume Manea Golici, să fie rumân mănăstirii în locul lui Ghiorghe şi să fie Ghiorghe slobod de rumânie.
	Iar când au fost în zilele părintelui Theodor, egumen de la Coziia, iar vornicul cel mare, anume jupan Dragomir, s-au sculat de-au luat pre Manea de la mănăstire, de la Coziia, şi au zis că easte rumânul dumnealui. Deci iar au căzut Ghiorghie să fie rumân mănăstirii. Iar s-au sculat părintele Efrem de m-au cumpărat pre mine, Stoica, drept acei bani ce scrie mai sus, de m-au dat iar la mănăstirea Cozi<i>i, să fiu rumân în locul frăţini-său, lui Ghiorghie. Iar Ghiorghie să fie slobod de rumânie. Iar eu să fiu în locul lui, şi eu, şi feciorii miei, pentru că m-am vândut de bunăvoia mea, în zilele părintelui egumenului Theodor, când au fost egumen în Coziia.
	Şi mărturii încă au fost: Preda logofătul Dolofan, Radul păharnic ot Beresloveşti, Gajdan armaşul ot Sâmbotin, ot Călimăneşti, Ion ploscarul, Radul meşterul, Zaharia, Preda, Procopie, popa Petre, popa Stan, diiaconul Anghel, Andonie, Anghel şi alţii mulţi care au fost la această tocmeală.
	Measeţa aprilie 15 dni, leat 7159 <1651>.
		Popa Stoica ot Călimăneşti, martor. 
	Şi pentru mai adevereta credinţă, mi-am pus dégetul în loc dă pecéte.
		Eu Stoica, rumânul Cozi<i>i.

	DANIC, Ms. 712, f. 429v-430.
	Copie rom.

Reg., Tezaur vâlcean, p. 179, nr. 496; reg, Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 353.

69                                                                                  1651 (7159) aprilie 15

† MilostïÓ BoÈïÓ, î› Mateï Bßsßrab voivod i gospodin. Davat gospodstvo mi siÓ povelenïÓ gospodstva mi, sl¨g¨ gospodstva mi, Danciului biv ceauş, ca să fie volnic cu această carte a domniei méle, de să-ş ţie a lui dreaptă ocină den Popeşti ot sud Ialomiţa, din plasa de jos, pentru că easte a lui de cumpărătoare. Şe am văzut domnia mea şi zapisul de la cene au cumpărat. Derept acéia, i-am făcut domnia mea, această carte a domnie<i> méle, să-ş ţie moşâia cu bună pace. 
Şi nime să nu-i <ia> în dijmă de pre moşiia lui, pentru că aşa easte învăţătura domnie<i> méle.
Şi într-alt chip să nu fie peste cartea domnie<i> méle, că cine se va ispiti a învălui peste cartea domnie<i> méle, bine să ştie că mare certare şi urgie va petrece de cătră domnia mea. I sam reçe gospodstva mi.
Pis mhseca aprilie eïÑ d´ni, lht #zrnÃƒ <1651>.
† î› MateÓ voevoda, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
î› MateÓ voevodß <m. p.>

DANIC, Doc. ist., MCLXXVI/ 111.
Orig. rom., hârtie (19,5 x 19,2), sigiliu mijlociu în chinovar.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 352. 

70                                                            1651 (7159) aprilie 15, Târgovişte

† MilostïÓ BoÈïÓ, î>› Mateï Bßsßraba voivoda i gospodin. Davat gospodstvo mi vhrnnom bolhren gospodstva mi, Moise spatar, ca să hie volnec cu aceasta carte a dumni<i>i méle de să ţie jumătate de sat de ocină în sat în Şchiopeani, u sudstvo Buzău, de câmpu, den pădure, den apă, orecât se va alége, di preste tot hotarul, den cap în cap, însă numai pămăntul, fără rumâni. 
Pentru că satul Şchipeanii2 fost-au această ocină a lor de moşie mai denainte vréme; iar după acéia, cându au fostu acum, în zilele dumni<i>i méle, ei ca nişte oameni răi şi ficléni de dajdia împărătiască, au fugit şi ş-au năpustit birul şi moşiia. Iar cinstit deregătoriul dumni<i>i méle, jupan Marco vel armaş, el le-au plătit toate dăjdili den punga lui. Într-acéia, dumnii mea, văzându ficleniia lor, datu-le-am toată moşiia lor dereg<ă>toriului dumni<i>i méle ce scrie mai sus. Şi încă i-am dat dumnii mea şi pre dânşii să fie rumâni2. Iar dumnii mea m-am m<i>l<o>stivit de rumâniie de i-am6 iertat, numai de moşie să fie lipsiţi. Deci jumătate de moşie, ei şi-o au cumpărat, iar jumătate8 de sat de moşie vândutu-o-au dereg<ă>toriul dumni<i>i méle, jupan Marco armaş, lu Moise spatar, den cap în cap, cum scrie mai sus. Şi tot o am ţinut cu bună pace. 
Dup-acéia, deca sé-au strânsu seténii de la ficleniia lor, ei vră să lépede banii boiarinului dumnii méle, lu Moise spatar. Şi au venit toţi de faţa naintea dumni<i>i méle în divan. Într-acéia, dumnii mea am căutat şi am judecat împreună cu toţi cinstiţii deregătorii dumni<i>i méle şi am dat dumnii mea, boiarinului dumni<i>i méle, lu Moise spatar, să-ş ţie moşia den Şchiuopéni, jumătate6 de sat, cum o au cumpărat. Iar seténii, ei să ţie toţi altă jumătate6 de sat, de moşie, că au fost de faţa şi au rămas megiiaşii den Şchiuopeani de lége şi de judecata den divan. Inako da nhst, po reçe gospodstva mi. I ispravnik, sam reçe gospodstva mi.
Pis ¨ T´rgoviwe, mhseca aprilie eïÑ d´ni, lht #zrnÃƒ <1651>.
† î› MateÓ voevoda, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
	 	î› MateÓ voevoda <m. p.>

DANIC, Ep. Buzău, XVII/9.
Orig. rom., hârtie (29 x 21), sigiliu mijlociu, în chinovar, cu ceară între file.

Rez., Aricescu, Indice, II, p. 11 (nr. 1443); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 351.

71                                                             1651 (7159) aprilie 16, Târgovişte

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba voevodï i gospodinß vßsoi Jemle Ággrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïe povelhnïe gospodstva mi sluga gospodstva mi DançÓlov çhÁÎÁl ja spßtßrei, ›t BÁrßnewi ›t sÁdstvo Ælomica i sßs s´novi ego, eliceÈe Bogß darovax, ækoÈe da mÁ est ›çinß Á selo Á Popewi ›t sÁdstvo Ælomica, ›baçe seÈeni kÕ, ›t polÓ i ›t ÎÁm¨ i ›t voda i ›t sedaliwe selov vare elika sextet ijbrati ›t po vßs xotarom, ›t xotar daÈe do xotar, po stare xotarß i belhqi. PoneÈe sïe viÎe reçenïe ›çinß bila est Dragomirov i Èinev ego ja dhdino. TaÈe › est bil poloÈil <D>ragomir i Èina ego, Manh, i s´nß ego, îvaÎko, jelog na Stroe ›t Dobrocßi ja Ág jÕ pol i sßs japis sßs sveditele i sßs d´nß. TaÈe, vß tom, Dragomir ›n sß ›bratil sßs DançÓl çhÁÎÁl vß svhtaa crßkva po svhtaa Eõaggelïe da est ›ba dve brat ja krßste i daroval Dragomir po DançÓl çhÁÎ sßs taå ›çinß viÎe pis, seÈeni k‹g, radï bratstvïa ego, a DançÓl çhÁÎ ›n est daroval po Dragomir sßs edin pogon ja vinogradï i sßs tex Ági jÕ pol, tere est dal Stroev tere sß platil ›t kß ›n ja taæ [...], kako vidhx gospodstvo mi i japisÁl Dragomirov i Èinev ego, Mane, i s´nß ego, îvaÎkov, po sïe viÎe reçenïe ›çinß ›t Popewi, iÈe est daroval na brastvïe ix DançÓlov çhÁÎÁl, sßs velikoe kletvo i sßs mnoqi sveditelÓ, po ime: Stoika vtori dvornik i Peæ logofet i ›t BÁrßnewi, TatÁl, i Stan i Pana postelnik, i Stoæn i sßnß Kalin çhÁÎ, i ÍerbÁ i Dar[çÓl] i Dobre i StançÓl i Nhgoe i Radõl logofet. I dal Dragomir DançÓlov çhÁÎ i japisÁl ix, biv na rÁka Stroe, radï dÁÈnovenïe.
	I pak pokÁpil DançÓl çhÁÎ ›t na Peæ logofet jÕ seÈeni ja ›çinß ›t Popewi viÎe pis, ja ›Õ aspri gotovi, koe ›çinß imat Peæ logofet ›t na AlbÁl ›t Popewi radï edna dÁÈno çto est bil togo çelovekß, AlbÁl, Peev logofet dÁÈno, Ági dÕ i ne mogo da platil AlbÁl Peev logofet. I vidhx gospodstvo mi i japisÁl Peei logofet ja prodanïe na rÁka DançÓlov çhÁÎ, sßs mnoqi  svedïtelïe, po ime: ›t Íkhi, Papa postelnik, i NekÁla kapitan, i Mirçh çhÁÎ, i MÁÎat kßlßraÎ, i ›t SÁrdewi, Gerge i BhlkÁ, i ›t BÁrßnewi, Kalin i Petko i Borçh, i ›t Íkhi, Radõl logofet. I dal Dragomir, DançÓlov çhÁÎ, i japisÁl AlbÁlÁi. 
	I pak pokÁpil DançÓl çhÁÎ ›t na Vlad, iÈe biv popß, vnÁk popev DÁmev ›t BßÎinewe, Á selo BßÎinew, i Vrßtoape, edin niv sßs mesto ›t preis pod ego i izmerel sß ›bratal dÕ pogoane i trii çedvrßci ja #g‹õ aspri gotovi i sßs japis sßs svedïtelÓ, po ime: ›t BßÎinew, popa VladÁl i StançÓl vatax, i DÁmitrÁ Nßæn, i Stan s´nß DÁmbrava, i ›t Dor i ›t Fincewi, popa ¡elortß i s´nß ego, Krßsth, i Kojma, jet JßrarÓlov, i ›t Toxani, Radõl GrekÁ. 
	I pak pokÁpil DançÓl çhÁÎÁl ›t na Nedelko i ›t na Èina ego, NhkÎa, dßwira Vladov Serdce jlo tri çedvrßci ja vinogradï rabotate, ja #vÕ aspri gotovi i sßs japis sßs svedïtelÓ, po ime: StançÓl vatax i DÁmitrÁ Nßæn, i Radõl popa, i Stan MßçÓkß.
	I pak pokÁpil DançÓl çhÁÎ ›t na Elina, Èina Vladov Serdce jli i ›t na dßwira ei, NhkÎa, nhkoe chlene, trii çedvrßci, Á glav edino pogon ja vinogradï iÈe viÎe pis, ja tÕ aspri gotovi i sßs japis sßs svedïtelÓ, po ime: StançÓl vatax i Radõl Dimei i s´nß ego, DÁmitrÁ i Nika,
	I pak pokÁpil DançÓl çhÁÎÁl ›t na MÁÎat, s´nß MßnjatÁlov ›t BßÎinew, tri pogoane i polovino i edna çedvrßte ja chlinß, ja #a‹f aspri gotovi.
	I pak pokÁpil, pak ›t MÁÎat, dva pogoane ja chlinß, ja cÕ aspri gotovi.
	I pak pokÁpil, pak ›t na MÁÎat, edin pogon ja chlinß, ja õ‹n aspri gotovi.
	I pak pokÁpil ›t na sinovi MÁÎatov, po ime: Nika i vrat ego, Radõl, edin pogon ja chlinß, ja õÕ aspri gotovi.
	I pak pokÁpil, pak ›t na sinovi MÁÎatov, ›t na Nika i ›t brat ego, RadÁl, dÕ pogoane ja chlinß i sßs pol ja seÈen ja ›çinß ja #a‹x aspri gotovi.
	„baçe sïe viÎe reçenïe pogoane i çedvrßci ja chlinß [pokÁpil]2 DançÓl çhiÎÁl mhsto, bej vinogradï, ›n sßtvoril mnogo trÁdo i keltovanïi, tere sßtvoril vinogradï dobri ja xranÁ, da  est vinogradï nidaÈniççe, bej vinßriçi, ja neÈe nßst vinogradï, bej tßçïÓ mhsto, nß est sßtvoril vinogradï. I vidhxom gospodstvo mi i edin japis ›t rÁka MÁÎatov MßnjatÁl i a Èine ego i a s´novi ego, Nika i Radõl, po [pokÁpenïi] ›t na rÁka DançÓlov çhÁÎ sßs mnoqi svedïtelÓ, po ime: ›t Fincewi, Stoika, i VlaikÁl, i „prh [...]2 i Mixßilß i Stoika i Angel, i ›t Kï›ÈdÁ ›t Bßska, Stoika i s´nß ego, RadÁl, i ›t Gergica [...]2 viÎe reçenïe pogoane i çedvrßci ›t na MÁÎat i ›t na s´novi ego, Á dh[lÁl]2 BßÎinewilom, Á Vrßtoape.
	Sego radï, dadox sßm gospodstvo mi slõga gospodstva mi, DançÓlov çhÁÎÁl, ækoÈe da mÁ est sïe viÎe reçenïe ›çine i vinogradï, iÈe biv chline, dhdine i vß ›xaba, sßnovi ego i vnÁkom i prhvnÁçetom i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i svedïteli <postavix> gospodstva mi: ÈÁpan Gï›rma vel ban Kralevskïi i ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan Radõl bel logofet i ÈÁpan Ginh vel vistïær i ÈÁpan DïikÁl vel spatar i ÈÁpan Preda vel klÓçer i ÈÁpan BarbÁl vel stolnik i ÈÁpan Radõl vel komis i ÈÁpan Xrijh vel pexarnik i ÈÁpan Kostantin vel postelnik. I ispravnik, ÈÁpan Rdõl vel logofet.
	Pis aj, Soare logofet, vß nastolni grad Á Trßgoviwe, mhseca aprilïe q‹ï d´ni i ›t Adama vß lht #jr‹nƒ.
		î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea slugii domniei mele Danciului ceauş de spătărei din Burăneşti, din judeţul Ialomiţa, şi cu fiii lui, câţi Dumnezeu îi va dărui, ca să-i fie ocină în satul Popeşti, din judeţul Ialomiţa, însă 20 stânjeni, din câmp, şi din pădure, şi din apă, şi din vatra satului, oricât se va alege de peste tot hotarul, din hotar până în hotar, pe vechi hotare şi semne. Pentru că această mai sus-zisă ocină a fost a lui Dragomir şi a soţiei lui de dedină. Astfel, a pus Dragomir şi soţia lui, Manea, şi fiul lui, Ivaşco, zălog la Stroe din Dobroţei, pentru 7 ughi şi jumătate, şi cu zapis cu martori şi cu zi. Astfel, întru aceasta Dragomir s-a înfrăţit cu Danciul ceauşul în sfânta biserică, pe sfânta Evanghelie, ca să fie amândoi doi fraţi de cruce şi l-a dăruit Dragomir pe Danciul ceauşul cu această ocină mai sus scrisă, stânjeni 23, pentru frăţia lui, iar Danciul ceauş el l-a dăruit pe Dragomir cu un pogon de vie şi cu cei 7 ughi, de i-a dat lui Stroe, de s-a plătit de către el de acea […]1, cum am văzut domnia mea şi zapisul lui Dragomir şi al soţiei lui, Manea, şi al fiului lui, Ivaşco, pe această sus zisă ocină din Popeşti, care a dat-o, la frăţia lui, lui Danciul ceauşul, cu mare blestem şi cu mulţi martori, anume: Stoica al doilea vornic, Peia logofăt, şi din Burăneşti, Tatul şi Stan şi Pana postelnic, şi Stoian şi fiul lui Calin ceauş şi Şerbu şi Dar[ciul]2 şi Dobre şi Stanciul şi Neagoe şi Radul logofăt. Şi a dat Dragomir lui Danciul ceauş şi zapisul care a fost la mâna lui Stroe, pentru datorie. 
Şi iar a cumpărat Danciul ceauş de la Peia logofăt 7 stânjeni de ocină din Popeşti, mai sus scrisă, pentru 800 aspri gata, pe care ocină Peia logofăt o avea de la Albul din Popeşti, pentru o datorie ce a avut acest om, Albul, la Peia logofăt, dator ughi 4, şi nu a putut să o plătească Albul lui Peia logofăt. Şi am văzut domnia mea şi zapisul Peei logofăt, de vânzare, la mâna lui Danciul ceauş, cu mulţi martori, anume: din Şcheai, Papa postelnic şi Necula căpitan şi Mircea ceauş şi Muşat călăraş, şi din Surdeşti [şi]1 Gheorghe şi Bealcu, şi din Burăneşti, Calin şi Petco şi Borcea, şi din Şcheai, Radul logofăt. Şi a dat Dragomir, lui Danciul ceauş, şi zapisul lui Albul.
Şi iar a cumpărat Danciul ceauş de la Vlad, care a fost popă, nepotul popei Dumei din Băşineşti, în satul Băşineşti, la Vârtoape, un câmp, cu loc pe lângă al lui, şi l-au măsurat, au aflat 4 pogoane şi trei cedvârţi, cu 3 400 aspri gata şi cu zapis cu martori, anume: din Băşineşti, popa Vladul şi Stanciul vătaf, şi Dumitru Năianu, şi Stan, fiul lui Dumbravă, şi din Dor şi din Finţeşti, popa Gelort şi fiul lui, Cârstea, şi Cozma, ginerele lui Zărariul, şi din Tohani, Radul Grecul.
Şi iar a cumpărat Danciul ceauşul de la Nedelco şi de la soţia lui, Neacşa, fiica lui Vlad Inimărea, 3 cedverţi de vie lucrată, cu 2 000 aspri gata şi cu zapis cu martori, anume: Stanciul vătaf şi Dumitru Năianu şi popa Radul şi Stan fost scaun şi Stan Măciucă.
Şi iar a cumpărat Danciul ceauşul de la Elina, fiica lui Vlad Inimărea, şi de la fiica ei, Neacşa, nişte ţeline, trei cedvârţi, în capul acelui pogon de vie, care este mai sus-scris, pentru 300 aspri gata, şi cu zapis cu martori, anume: Stanciul vătaf, Radu al Dimei şi fiii lui, Dumitru şi Nica.
Şi iar a cumpărat Danciul ceauşul de la Muşat, fiul lui Mânzatul din Băşineşti, trei pogoane şi jumătate şi o cedvârte de ţelină, pentru 1 500 aspri gata. 
Şi iar a cumpărat, iar de la Muşat, două pogoane de ţelină, pentru 900 aspri gata.
Şi iar a cumpărat, iar de la Muşat, un pogon de ţelină, pentru 450 aspri gata.
Şi iar a cumpărat de la fiii lui Muşat, anume Nica şi fratele lui, Radul, un pogon de ţelină, pentru 400 aspri gata.
Şi iar a cumpărat, iar de la fiii lui Muşat, de la Nica şi de la fratele lui, Radul, 4 pogoane de ţelină pogoane de ţelină şi cu jumătate de stânjen de ocină3, pentru 1 600 aspri gata.
Însă aceste mai sus spuse pogoane şi cedvârţi de ţeline [le-a cumpărat]2 Danciul ceauşul locul, fără vii; el a făcut multă muncă şi cheltuială de a făcut vii bune de hrană, ca să fie vii nedajnice, fără vinărici, pentru că nu au fost vii, fără numai locul, ci a făcut vii. Şi am văzut domnia mea şi un zapis de la mâna lui Muşat Mânzatul şi a soţiei lui şi a fiilor lui, Nica şi Radul, de [cumpărătoare]4 la mâna5 lui Danciul ceauş, cu mulţi martori, anume: de Finţeşti, Stoica  şi Vlaicul şi Oprea şi […]2 şi alt Stoica şi Anghel, şi din Chiojdu de  Băsca, Stoica şi fiul lui, Radul, şi din Gherghiţa […]2 mai sus-spuse pogoane şi cedvârţi de la Muşat şi de la fiii lui în dea<lul> Băşineştilor, la Vârtoape.
Pentru aceea, am dat domnia mea slugii domniei mele, Danciul ceauşul, ca să-i fie aceste mai sus-spuse ocine şi vii, care au fost ţeline, de moştenire şi de ohabă, fiilor şi nepoţilor şi strănepoţilor şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori <am pus> domnia mea: jupan Ghiorma  mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Ghinea mare vistier şi jupan Diicul mare spătar6 şi jupan Preda mare clucer şi jupan Barbul mare stolnic şi jupan Radul mare comis şi jupan Hrizea mare paharnic şi jupan Costantin mare postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
Şi am scris eu, Soare logofăt, în scaunul cetăţii Târgovişte, luna aprilie 16 zile, şi de la Adam în anul 7159 <1651>.
Io Matei Basarab, din mila lui Dumnezeu domn. 

DANIC, Doc. ist., MDCXXIV/117.
Orig. slav, perg. (38,5 x 53,5), fără semnătura domnului şi fără urme de sigilare; nu a fost validat, probabil, din cauza greşelilor din text şi de la divanul domnesc.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 354.

72                                                                                  1651 (7159) aprilie 17 
	
	Zapis al lui Dima şi frati-său, Tănase, feciori<i> Fătului, prin care să împrumută cu taleri 56 de la Pătru neguţător punând emanet o jumătate <de> delniţă de la Leşcioare, ca neplătind bani, să rămâe emanetu.

	DANIC, Doc. ist., MDCLXXXVI/2 F.
	Rez. rom.

	Reg., Cat. Ţ. Rom.,  vol. VII, nr. 357.

73                                                                                  1651 (7159) aprilie 17

Adecă eu, Stănilă postelnic ot Vâlcăneşti, scriu şi mărturisescu, la mâna egumenului Ionichie ot mănăstire<a> noastră, Jătiianu, cum să să ştie că i-am vândut un sălaş de ţigani, anume: Stan, nepotul lui Corjă ţigan, şi cu doi feciori în ughi 80, ca să fie sfintei şi dumnezeeştii mănăstiri de moşie, ohamnici în veci. 
Şi când am vândutu, fost-au cu ştire tuturor fraţilor. Şi la tocmeala noastră fost-au mulţi boieri mărturie, anume: Pătru ot Vârâţi, i Mihai postelnic ot Giormani, şi popa Vasile, şi Mihul dor<obanţ> ot Craiova, şi popa David, câţi vor puni iscălituri şi peceţile mai jos.
 Şi pentru mai adevărată cred<inţă>, am pus pece<te>.
Aprilie 17 dni, leat 7159 <1651>.
Stănil vânzător. Pătru. † Popa David. Popa Vasile. † Mihul dor<obanţ> din Craiova. Ion. † Drosul postelnic. 

DANIC, Ms. 723, f. 490v. 
Copie rom.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 356.

74                                                                                  1651 (7159) aprilie 20

† Adecă eu, Mihaiu ot Negraşi, <scris-am> acesta zapis alu meiu, ca să fie de mare credinţă la mâna părintelui egumenului ot Brebu, cum să se ştie că amu dăruit eu, Mihaiu, un vad de moară lângă Doftana, să fie la sfânta mănăstire, să fie de poménă păntru sufletul părinţilor miei şi păntru sufletul nostru. Şi să fie de moşie în veci. 
Şi mărturie încă au fost: Mogoş căpitan i Antonie postelnic i Radulu armaş şi den Nég<r>aş, Mihaiu Carca, Stroe a lu Stan Târziul, Costea a lu Moţocae i Albul Ruşălescul i Bădicean. 
Pis az, ierei Iermiia.
Measeţa aprilie 20, leat 7159 <1651>.
Păntru credinţa, ne-amu pus dégetele.
Mihaiu.

DANIC, Doc. ist., CCCLXIX/12.
Orig. rom., hârtie (20 x 15,5).

75                                                                                  1651 (7159) aprilie 20

† Adecă eu, Vâlcul, şi cu feci<o>rii miei, anume: Radul şi Preda ot Bălişoară, scriem şi mărturisim cu acesta al nostru zapis, ca să fie de marea credinţă la mâna lu Moisi spătar, feci<o>rul Măhalcii vornic, pentru că i-am vândut ocină den Mogoşăşti<i> de pă Călmăţuiu, stănjeni 20, şi am luat bani gata, ughi 2. 
Şi la acestă tocmeală, se-au prilejit: Radu Grozei şi Nan Bărbosul şi Suhan şi Dobre a lui Simnicoară şi Istratie. Şi după mărturiseala sătenilor, au fost mărturie: Şărban neguţătorul ot oraş şi Opriş  i Stoica sin Anghel logofăt.
Şi pentru credinţa, ne-am pus degetele în loc de peceţi.
Pis measeţa aprilie 20 dni, leat 7159 <1651>.
† Vălcul. 
I Radul. 
I Preda. 
† Radul Grozei.
Nan Bărbosul. 
† Suhanu.
†  Dobre a lu Simnicoară. 
† Istratie.

DANIC, Doc. ist., LXXI/166.
Orig. rom., hârtie (30 x 20,5).

Rez., Grecianu, Genealogiile, I, p. 342; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 358.

76                                                                                  1651 (7159) aprilie 23

† Adecă eu, Gherghie clucer, împreună cu frate-meu, Pătru slugériul, feciorii lu Ivaşco dvornecul ot Băléni, scris-am acesta al nostru zapis, ca să hie de mare credinţă la mâna văru-nostru, lu Pătraşco postelnic ot Bucşani, cum să se ştie că au fost cumpărat tată nostru, Ivaşco dvorornic, satul Răduleştii, ce să zic Căcaţi, ot sudstvo Prahova, mai denainte vréme, de la jupânul Theodosie biv vel ban, şi de la frate-său, Negoiţă postelnic, feciorii lu Vintilă dvorornic ot Clăteşti, şi de la fiiu-său, Preda spatar.
Pentru că acest sat ce scrie mai sus, fost-au de moşâe al moşâlor tătâine-nostru, lu Ivaşco dvorornic, şi al moşilor văru-nostru, lu Pătraşco postelnic, încă mai denainte vréme. Deci au fostu dat satul Răduleştii şi Căcaţi zéstre de moşâi tătâine-nostru, lu Ivaşco dvorornic, şi de moşâi văru-nostru, lu Pătraşco postelnic, doamnei răposatului lu Pătraşco voievod, doamnei Voicăi. 
Deci den doamna lu Pătraşco voievod fost-au rămas dentr-o fată a ei un fecior, anume Radul postelnic Bidiviul, carea o au chemat Marica; şi o au ţinut Radul postelnic Bidiviul. Iar apoi, s-au fost sculat Radul postelnic Bidiviul de au zălogit acest sat, Răduleştii, la Hera logofăt, tatăl Papei logofăt ot Bărbuleşti, derept 18 000 de aspri. Iar jupâneasa Mariia ce au fostu jupâneasă Radului postelnic Bidiviul, mătuşa banului Tudosie şi a frăţine-său, lu Negoiţă postelnic, ea s-au sculat de au lepădat banii Herăi logofăt, tatăl Papei logofăt, 18 000 de aspri, cum scrie mai sus.
Iar după aceaia, când au fostu acum, în zilele domnu nostru, Io Matei Basarab voievod, vă leat 7145, iar banul Tudosie împreună cu frate-său, Negoiţă postelnic, ei au mersu la tată-nostru, Ivaşco dvornic, de ş-au luoat banii înapoi, 18 000 de aspri deplin, pre acest sat ce scrie mai sus. Şi au venit moşâia iar la moşâie.
Iar după aceaia, când au fost acum, iar în zilele domnu nostru Io Matei Basarab voievod, iar văru-nostru, Pătraşco postelnic, el au tras pâră cu noi pentru acest sat Răduleştii, ce să zic Căcaţi, naintea domnu nostru în divan, zicând cum easte el mai volnic decât noi a cumpăra acest sat, că easte rudă mai de aproape, şi cum au fost avut tocmeală văru-nostru, Pătraşco postelnic, şi mătuşă-sa, Stanca, cu tatăl nostru, Ivaşco dvornic, cum când se vor scoate acéste moşâi, au cu bani, au fără bani, să fie tot den doao, frăţăşte.
Deci, domnu nostru ne-au dat la mijlocul nostru 6 boiari pre răvaşe domneşti, anume: jupan Preda vel clucer i jupan Bunea vel slujer i jupan Radul vel agă i pan Gherghie vistier i pan Radul vistier Fărcăşanul, pan Drăghici vtori vistier, ca să caute şi să ne judece pentru acest sat Răduleştii i Căcaţi.
Deci, ei s-au strănsu toţ la un loc de au căutat şi adevărat. Şi ne-au judecat de ne-au întorsu văru-nostru, Pătraşco postelnic, banii pre jumătate, 9 000 de aspri, pre acest sat Rad<u>leştii ce să zic Căcaţi, cum au fostu tocmeala tatâi<ne>-nostru, lu Ivaşco dvornic, cu văru-nostru, Pătraşco postelnic, şi cu mătuşă-sa, jupâneasa Stanca, şi să ţinem satul den doao, pentru că aşa au aflat şi ne-au judecat aceşti boiari ce scriu mai sus. 
Şi am pus şi mărturie mulţi boiari, anume: jupan Dumitraşco stolnic Filipescul i jupan Preda slujer sin Buzincăi clucer i Mogoş căpitan de roşi i Udrea cliucer Doicescul şi Ivan slujer Boteanul şi mulţi boiari care-ş vor puni mai jos iscăleturile. Aciasta scriem şi mărturisim. 
Şi pentru mai adeverita credinţă, pusu-ne-am peceţile şi iscăliturile.
	I pis az, Stan logof´t, mhseca aprilie kgÑ d´ni, lht #zrnÃƒ <1651>.
Gherghe cliucer ot Băléni
Preda vel clucer
Bunea vel slujer
Pătru slujer
Dumitraşco stolnic Filipescul
Radul vel agă
Radul vistiar ot Farcaş
Pana logofăt Filipescul
Udrea Doicescul
Drăghici vtori vistier
Preda di Ridulişti
Radul logofăt Dudescul, mărturii
Sava logofăt
Isfan slujer, mărturiia
† Mogoş capitan za roşii
† Dragomir vel pitar
[…] logofăt, mărturie
† Leca vornic
Preda comis
Radul logofăt Creţulescul
† Dima slujer sin Miho logofăt
† Brătila logofăt
Radul comis ot Brézoe
† Drăghici ot Vlădén<i>. 

DANIC, Doc.ist., CCCIX/75.
Orig. rom., hârtie ( 31 x 16), cu douăzecişipatru de sigilii inelare în tuş puse câte unul în dreptul semnăturii fiecărui martor.
	Copii, ibid.: ms. 1410, f.1-2; Col. Doc. Munteneşti, XXV/17a; XXV/17b. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 359 (după ms. 1410, f. 1-2); menţ., Stoicescu, Dicţ. marilor dregători, p. 159 (nota 1), p. 176 şi 193.

77                                                              1651 (7159) aprilie 26, Târgovişte

	† MilostïÓ BoÈïÓ, î› MateÓ Basaraba voevoda i gospodarß vßsoi Jemli Oõggrrovlaxïiskoe i proçi. Davat gospodstvo mi sïÓ povelhnïÓ gospodstva mi slÁga gospodstva mi, PßtraÎkov postelnik ›t BÁkÎani, s´nß Bßrkan stolnikÁl, i Èitelnicev ego, Marïei, i sßs s¥novi im, eliceÈe Bogß darovax, ækoÈe da est im selo RßdÁlewïi, jovemago Kßkaci, ›t sÁdstvo Praxova, polovinÁ ja selo, ›t polÓ, i ›t voda, i ›t sedaliwe selov, i ›t prej vßs xotarom, vare elika sextet ijbrat. PoneÈe sïe selo viÎe pisan bil est ja dhdinÁ slÁgov gospodstva mi PßtraÎkov postelnik ›t dhdi ja prhdhdi ›t na dedom i prhdedom ix i ›t na dedom i prhdedom IvaÎko dvornikÁl ›t naiprhÈde vrhmh.
	TaÈe est bil dal sïe selo prekÓ gospodÈdev Voikßv, gospodÈa pokoinago PßtraÎkov voevoda, taÈe ›t gospodÈa Voika, gospodÈa pokoinnago PßtraÎko voevoda, bila est ›stal ›t edna dßwera ei, na ime Marïæ, edin s´nß, na ime Radõl postelnik BidïvïÁl.
	A potom vßstanilså RadÁl postelnik BidïvïÁl tere est jaloÈßl sïe selo, RßdÁlewïi, jovemago Kßkaci, jßlog na Fïera l›g›fet, baw Papev l›g›fet ›t BßrbÁlewi, ja #i‹#ï ja aspri. A ÈÁpanica Marïæ, çto est bil ÈÁpanicß RadÁlov postelnik BidïvïÁl, tetka TÁdosïev banÁl i a brat ego, Negoicß postelnik ›t Klßtewi, a ›na vßstanil se sÁt tere est vßjvratil novci Fïerßi l›g›fet, baw Papei l›g›fet, vßspet  #i‹#ï ja aspri, kako est viÎe pis.
	A potom, kßda est bil n´nh, vß dni gospodstva mi, teçenïe lhtom #jr‹me, a banÁl TÁdosïe kÁpno sßs brat ego, Negoicß postelnik, oni priÎel na IvaÎko biv vel dvornik, tere est vßjel vßsi novci vßspet, #i‹#ï ja aspri, japlßnß po sïe selo viÎe pis i priÎel est ›tßçestvïe pak na ›tßçestvïe.
	A potom, kßda  est bil n´nh, pak vß d´ni gospodstva mi, teçenïe lhtim #jr‹nƒ, a PßtraÎko postelnik ›t BikÎani, ›n teglil prÁx sßs Gergïe klÓçerÓl i sßs brat ego, PßtrÁ slÁÈer, vtorago bratçedï, s´ni IvaÎko dvornikÁl ›t Bßlhni, radï sïe selo RßdÁlewïi, jovemago Kßkaci, pred gospodstva mi, Á velikïi divan, rekÁwe PßtraÎko postelnik ›t BÁkÎani kako est ›n nai povolen kÁpiti sïe selo, niÈeli bratçed im, Gerge klÓçer i PßtrÁ slÁÈer. PoneÈe est porÁdenïe nai  po blij. I kako est imal takmeÈße PßtraÎko postelnik i sßs tetkam sa, ÈÁpanica Stanka, sßs IvaÎko biv vel dvornik ›t nai prhÈde vrhme, kako kogda se ijvadi sïe ›çine ilï sßs novci, ili bej novci, da bÁdet nadvo›a ja bratstvo.
	TaÈe, gospodstvo mi sßm dal ›t divanÁl gospodstva mi qÚ bolhri po rßvaÎß gospodski, na ime: ÈÁpan Preda vel klÓçer i ÈÁpan BÁnh vel slÁÈer i ÈÁpan Radõl vel agß i ÈÁpan Gerge vistïær i pan RadÁl FßrkßÎanÁl vistïær i pan Drßgiç vtori vistïær, æko da gledati i da sÁditi po prava radi sïe sel RßdÁlewïi, jovemago Kßkacï. TaÈe ›ni <›>braÎßse vßsi na edin mesto, tere est gledal i istinstvoval <i>1 sÁdil po prava i po jakon BoÈïÓ i ›brhtal tere vßjvratil PßtraÎko postelnik ›t BÁkÎani polovinÁ ja novci po polovinÁ ja sel, aspri #ƒÚ po sïe viÎe reçene selo RßdÁlewïi, jovemago Kßkaci, i daval novci vß rÁkÁ Gerge klÓçer i a brat ego, PßtrÁ slÁÈer, kako est viÎe pis, kako est bil i takmeÈßnïe IvaÎkov dvornik ja kÁpno sßs vnÁkom si, PßtraÎko postelnik, i sßs bratçedam ego, ÈÁpanica Stanka Gï›rmhaska, ækoÈe da drßÈit selo nadv›a, radi tako sÁdil i takmil sïe viÎe reçenni q$ bolhri. I vidhxom gospodstvo mi i japisÁl bolhrin gospodstva mi, Gerge klÓçer, i a bratom si, PßtrÁ slÁÈer, na rÁka slÁga gospodstva mi, PßtraÎko postelnik ›t BÁkÎani, sßtvoren na sïe ›sÁÈdenïe kako est viÎe pisax.
	Sego radi, dadox i gospodstvo mi slÁga gospodstva mi, PßtraÎkov postelnik ›t BÁkÎani, ækoÈe da est emÁ sïe polovinÁ ja selo RßdÁlewïi, jovemago Kßkaci, ja dhdinÁ emÁ i s´novi emÁ, i vnÁkom, i prhvnÁçitom emÁ i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i svhdhtelïi postavix gospodstvo mi: ÈÁpan Gï›rma vel ban Kralevski i ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan Radõl vel logofet i ÈÁpan Ginh vel vistïær i ÈÁpan DïikÁl vel spatar i ÈÁpan Preda vel klÁçer i ÈÁpan Kostandin vel postelnik i ÈÁpan BarbÁl vel stolnik i ÈÁpan RadÁl vel komis i ÈÁpan Xrija vel pexarnik i ÈÁpan BÁnh vel slÁÈer i ÈÁpan NekÁla vel pitar. I ispravnik, ÈÁpan Radõl vel logofet.
	I ispisax aj, Mixalçh logofet, Á grad Trßgoviwe, mhseca aprïlïe k‹q d´ni, ›t Adama vß lht #zr‹nƒ.
          		† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
		î› Matei voevod <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei şi celelalte. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele slugii domniei mele, lui Pătraşco postelnic din Bucşani, fiul lui Bărcan stolnicul, şi jupaniţei lui, Mariei, şi cu fiii lor câţi Dumnezeu le va dărui, ca să le fie lor satul Răduleştii, ce se chiamă Căcaţi, din judeţul Prahova, jumătate de sat, din câmp, din apă şi din siliştea satului, şi de peste tot hotarul, oricât se va alege. Pentru că acest sat, mai sus-scris, a fost de dedină slugii domniei mele, lui Pătraşco postelnic, de moşie, de strămoşie, de la moşii şi strămoşii lor şi de la moşii şi strămoşii lui Ivaşco vornicul de mai dinainte vreme. 
Apoi a fost dat, acest sat, zestre doamnei Voicăi, doamna răposatului Pătraşco voievod. Apoi din doamna Voica, doamna răposatului Pătraşco voievod, a rămas de la o fată a ei, anume Maria, un fiu, anume Radul postelnic Bidiviul. Iar apoi, s-a sculat Radul postelnic Bidiviul de a zălogit acest sat Răduleştii, ce se chiamă Căcaţi, zălog la Fiera logofăt, tatăl lui Papa logofăt din Bărbuleşti, pentru 18 000 de aspri. Iar jupaniţa Maria, ce a fost jupaniţă lui Radul postelnic Bidiviul, mătuşa1 lui Tudosie banul şi a fratelui său, Negoiţă postelnic din Clăteşti, iar ea s-a sculat de a întors banii lui Fiera logofăt, tatăl lui Papa logofăt, înapoi, 18 000 de aspri, cum este mai sus scris. 
Iar după aceea, când a fost acum, în zilele domniei mele, cursul anilor 7145, iar banul Tudosie, împreună cu frate-său, Negoiţă postelnic, ei au venit la Ivaşco fost mare vornic de au luat toţi banii înapoi, 18 000 de aspri, deplin, pe acest sat mai sus scris şi a venit moştenirea iarăşi la moştenire. 
Iar după aceea, când a fost acum, iarăşi în zilele domniei mele, cursul anilor 7159, iar Pătraşco postelnic din Bucşani el a tras pâră cu Gherghie clucerul şi cu fratele lui, Pătru sluger, veri de al doilea, fiii lui Ivaşco vornic din Băleani, pentru acest sat Răduleştii, ce se chiamă Căcaţi, înaintea domniei mele, în marele divan, zicând Pătraşco postelnic din Bucşani cum că el este mai volnic a cumpăra acest sat, decât verii lui, Gherghe clucer şi Pătru sluger, pentru că este rudenie mai de aproape şi cum a avut tocmeală Pătraşco postelnic şi cu mătuşa sa, jupaniţa Stanca, cu Ivaşco fost mare vornic, de mai înainte vreme, cum, când se vor scoate aceste ocine, sau cu bani, sau fără bani, să fie pe din două, de frăţie.
Apoi, domnia mea însumi, am dat din divanul domniei mele 6 boieri pe răvaşe domneşti, anume: jupan Preda mare clucer şi jupan Bunea mare sluger, jupan Radul mare agă şi jupan Gherghe vistier şi pan Radul Fărcăşanul vistier şi pan Drăghici al doilea vistier, ca să caute şi ca să judece, pe dreptate, pentru acest sat Răduleştii, ce se chiamă Căcaţii. Apoi, ei s-au strâns toţi la un loc, de au căutat şi au adeverit şi au judecat, pe dreptate şi pe legea lui Dumnezeu, şi au aflat de a întors Pătraşco postelnic din Bucşani jumătate din bani pe jumătate de sat, aspri 9.000, pe acest mai sus zis sat, Răduleştii, ce se numeşte Căcaţii, şi a dat banii în mâna lui Gherghe clucer şi a fratelui lui, Pătru sluger, cum este mai sus-scris, cum a fost şi tocmeala lui Ivaşco vornic, împreună cu nepotul său, Pătraşco postelnic, şi cu vara lui, jupaniţa Stanca Ghiormeasca, ca să ţină satul pe din două, pentru că aşa au judecat şi au tocmit aceşti mai sus-zişi 6 boieri. Şi am văzut domnia mea şi zapisul boierilor domniei mele, Gherghie clucer şi al fratelui său, Pătru sluger, la mâna slugii domniei mele, Pătraşco postelnic din Bucşani, făcut pe această judecată, cum este mai sus scris.
Pentru aceasta, am dat şi domnia mea slugii domniei mele, lui Pătraşco postelnic din Bucşani, ca să-i fie lui această jumătate de sat Răduleştii, ce se numeşte Căcaţii, de dedină, lui, şi feciorilor lui, şi nepoţilor, şi strănepoţilor lui, şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan  Radul mare logofăt şi jupan Ghinea mare vistier şi jupan Diicul mare spătar şi jupan Preda mare clucer şi jupan Costandin mare postelnic şi jupan Barbul mare stolnic şi jupan Radul mare comis şi jupan Hriza mare paharnic şi jupan Bunea mare sluger şi jupan Necula mare pitar. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
Şi am scris eu, Mihalcea logofăt, în oraşul Târgovişte, luna aprilie 26 zile, de la Adam în anul 7159 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
 Io Matei voievod <m. p.>

Muz. de Ist. şi Artă al Mun. Buc., nr. 39 086.
Orig. slav, hârtie (45 x 31), sigiliu mijlociu, aplicat în ceară roşie, căzut.
Trad. din 1777 la DANIC, A. N., MMCMXXV/2 şi copie după trad. în ms. 1410, f. 2v-3v; altă trad., ibid., MMCMXXV/2 a.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 361; rez., Ştefănescu, Catalog, p. 161, nr. 106.

78                                                              1651 (7159) aprilie 27, Târgovişte

† Milostïeü Boıïeü, î>› Mateü Basaraba voevoda i gospodinß vßsoe Jemle Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi [s]iü povhlenïe gospodstva mi, bolhrinu gospodstva mi, Negoiţă peharnic, feci<o>rul Predii postelnic ot Tătărani şi al jupânései Maricăi, fata Nicăi ce au fostu vistiiar mare, şi cu feciorii lui, câţi Dumnezeu i va dărui. 
Pentru cându au fostu în zilele răposatului Radului voievoda Şărban, nepotul marelui şi preabunului creştinul Basarab voievoda, iar satul Brăgăreştii ot sud Pra<h>ova, ei fiindu toţi oameni judeci cu ocinile lor, şi atunce fiindu întru oameni multă lipsă şi nevoie de foamete, deci fiindu şi ei la multă lipsă, fost-au mersu ei toţi, de a lor bunăvoie, fără de nici o silă, de se-au vândut toţi rumâni Nicăi vistiiariul şi cu toate părţile lor de ocină, den câmpu, den pădure şi den apă şi cu vaduri de moară, den şăzutul satului, de pretutindenili şi despre tot hotarul, den hotar până în hotar. Şi când s-au vândut săténii den Brăgăreşti, fostu-se-au vândut atunce şi Pârşanul şi cu toţi feciorii lui şi cu toată partea lui de ocină şi cu zapisul a tot satul de vânzare, scrişi toţi pre rându, carii pre numele lui şi cu feci<o>rii lui şi cu părţili lor de ocină, făcut la mâna Nicăi vistier, şi cartea răposatului Radului voievod Şărban, făcută pre zapisul lor, vă leat 7113. <Ş>i tot au fostu rumâni Nicăi vistiiariul, cu bună pace.
	Iar după acéea, cându au fostu în zilele răposatului Gavril voievoda, după moartea Nicăi vistiar, iar feciorii Pârşanului, anume: Stoica i Stan i Arca şi cu nepoţii lor, ei au rădicat pâră şi au mersu de se-au pârât de faţă cu Preda, sân Nicăi vistier, zicând ei aşa, cum nu s-au vândut tatăl lor, Pârşanul, Nicăi vistier, nici au luat bani, ci i-au fostu rumtu în silă, fără dereptate. Într-acéia, răposatul Gavrilă voievod, dumnealui au căutat şi au judecat pre direptu şi pre lége, împreună cu toţi cinstiţii deregătorii dumnealui şi au dat dumnealui4 feci<o>rilor Pârşanului lége 12 boiari pre răvaşe domneşti, ca să jure cumu nu s-au vândut Nicăi vistiar, nici au luat bani, ci i-au fostu ţinut în silă. 
Deci cându au fostu la zi, iar ei nicicum nu s-au putut apuca de lége ca să jure, ci au fostu umblat cu menciuni şi n-au jurat. Şi au fostu în pace de rumânie până acum, în zilele domni<i>i méle.
	Iar după acéia, când au fostu acum, iar Negoiţă peharnic, feciorul Predii postelnic, nepotul Nicăi vistier, el şti<i>ndu, fiindu la densul zapisul satului Brăgăreştii cel de vânzare şi cartea Radului voievoda Şărban, el au apucat pre aceşti ce sântu mai sus-zişi oameni, ca s<ă>-i fie rumâni, cum s-au fostu vândut moş-său, Nicăi vistier. Ei nu s-au suferit, ce au rădicat pâră şi au venit înaintea domni<i>i méle la divan de se-au pârât de faţă cu Negoiţă peharnic, zicând cum nu-i sânt rumâni, nici s-au vândut tatăl lor, Pârşanul, Nicăi vistier, ci va să-i rumânească aşa, fără dereptate.
	Într-acéia, domnia mea am căutat şi am judecat pre dirept şi pre lége, împreună cu toţi cinstiţii deregătorii domni<i>i méle şi am dat domnia mea feci<o>rilor Pârşanului carii scriu mai sus lége 12 boiari pre răvaşe domneşti cum să jure acum, a do<a> oară, cum nu s-au vândut tatăl lor, Pârşanul, Nicăi vistiiariul.
	Deci când au fostu la zi, iar ei ş-au adus légea deplin naintea domni<i>i méle şi au mersu de au jurat toţi aceşti 12 boiari cum nu s-au fostu vândut Pârşanul Nicăi vistier, nici are Negoiţă peharnic nici o treabă cu ei. Deci au rămas Negoiţă peharnic de lége şi de judecata dennaintea domni<i>i méle.
	Iar după acéia, Negoiţă peharnic, el nu s-au lăsat, ci ş-au luat [lege]1 24 de boiari pre răvaşe domneşti, anume: ot Băléni, Gherghe clucer i Ivan slujer Boteanul, Mogoş capitan Păulescul, Hrizica capitan, Negoiţă comis [...]1; i ot Negoeşti, Antonie postelnic; i ot Gherghiţa, Dumitraşco [...]1 i Costandin Stăncescul; Dumitraşco comis ot Frejureani i Necula postelnic [C]1ocorăs[cul, Mi]1halcea sân Elie vornicul; i Drăghici Limber Vlădeanul [...]1 capitan ot Ploieşti, Mâinea slujeru ot Popeşti i Andrei spatar ot Strâmba, Crâstea sin Cal[...]1, postelnic Cocorăscul, Dima roşul ot Ploieşti, Necula Mârşăviţă ot [Dobroteni]1, Pătru comis ot Ciocéni, Stoia stegariul ot Strâmbeani, Dima grecul ot [...]1, Marin iuzbaşa ot Târşor, Tudoru Mustaţă. Deci când au fostu la zi, [...Nego]1iţă peharnic, el au venit naintea domni<i>i méle la divan cu aceşti boiari, cu [legea deplin, cum sântu]1 mai sus-scrişi, şi ş-au adus zapisul a tot satul Br[ăgăre]1şti, cel de vânzare, şi cartea răposatului Radul voievod Şărban, de se-au cetit [înaint]1ea domni<i>i méle.
	Deci aceşti boiari, jurătorii lui Negoiţă peharnic, văzându cum umblă Negoiţă peharnic pre direptu şi cum sânt lucruri[le...]1 au plecat toţi, fiind bucuroşi cum să jure. Iară cei doi[spre]1zece boiari, jurătorii Stoicăi şi ai lu Stan şi ai Arcăi şi cu nepoţii lor, feciorii Pârşanului, ei văzându cum va să jure Negoiţă peharnic cu aceşti 24 de boiari şi cum cad ei la mare pradă, venit-au toţi la Negoiţă peharnic şi la aceşti 24 de boiari de au căzut cu multă rugăciune ca să lase să nu jure, ci să facă o tocmeală ca să se răscumpere aceşti oameni cu bani şi ei să nu fie de pradă.
	Deci într-acéea, aceşti 24 de boiari rugat-au pre Negoiţă peharnic cum să nu mai jure, ci să facă tocmeală. Într-acéia, Negoiţă peharnic, el au cugetat pentru Dumnezeu şi pentru poména şi s-au tocmit cu dânşii de i-au dat ughi 250, de s-au răscumpărat de rumânie de cătră Negoiţă peharnic, ei şi cu nepoţi<i> lor, însă numai capetele lor, fără de moşie, şi cu zapis den mâna lor şi cu aceşti boiari cu toţi mărturie scrişi în zapis. Şi i-au scos numele lor şi al nepoţilor den zapisul cel ce easte făcut de dânşii şi de tot satul Brăgăreşti, când s-au fost vândut Nicăi vistier şi den cartea răposatului Radului voievoda Şărban.
	Şi ispravnic, cinstitul deregătoriul domni<i>i méle, jupan Radul velichi logofăt, ca să aibă bună pace de rumânie de cătră Negoiţă peharnic şi de cătră feciorii lui şi de cătră toată rudeniia lui. Iar afară dentr-aceşti rumâni, câţi să vor afla scrişi în zapis şi în cartea Radului voievod Şărban, să aibă a fi rumâni cum s-au vândut, pentru că au rămas toţi de lége denaintea domni<i>i méle den divan.
	Derept acéia am dat domnia mea lui Negoiţă peharnic ca să-i fie lui aceşti bani cu bună pace. Şi rumânii carii nu-s răscumpăraţi, lui moşie, coconilor, nepoţilor şi strenepoţilor, în veac, şi cu toată moşiia satului Brăgăreşti.
SeÈe Ábo i svhdhtelïi postavix gospodstvo mi: ÈÁpan Gï›rma vel ban Kralevski i ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan Radõl vel logofet i Ginh vel vistïær i DïikÁl vel spatar i Preda vel klÁçer i Radul vel komis i BarbÁl vel stolnik i Xrija vel pexarnik i Kostandin vel postelnik.  I ispravnik, ÈÁpan Radõl vel logofet.
	Pis DumitraÎko logofßt, ¨ nastolni gradu Á Trßgoviwe, mhseca aprïlïe k‹z d´ni, vß lht #zr‹nƒ.
          		† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
		î› Matei voevodß <m. p.>

	DANIC, Ep. Buzău, XXV/13.
	Orig. rom., hârtie (43 x 29,5), sigiliu mijlociu, timbrat.
	Copie, ms. 173, f. 517v-519.

	Rez., Giurescu, Stud. de ist. socială, p. 326; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 362; menţ., Ionaşcu, M-rea Târgşor, p. 13; Stoicescu, Dicţ. marilor dregători, p. 122.

79                                     <1651 aprilie 27- 1652 februarie 26>, Târgovişte

† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba voevoda i gospoinß. Davat gospodstvo mi sïeÓ povelhnïe gospodstva mi, [... feciori]i lui i Ion cu feciorii lui i Crăciun cu […ş]1i Cârstinei, carea o au ţinut Stanciul, cu fe[ciorii …]1, Dănilă cu feciorii lui i Dumitru cu fe[ciorii,  …]1 cu feciorii lui i Crăciun sin Lazar, cu fecio[rii lui, …]1udăr [...]1 c<u> feciorii lui i Călinei cu […]1, Şărbu cu feciorii lui i Radul Honţa […]1 <co>misul cu fraţii lui şi cu feciorii lui, […]1sa cu feciorii lor i Opriia lu Cos[…]1 <nepo>ţii lui, i Iuga Hogea cu fraţii lui […]1ui i Stan Ilie cu feciorii lui i Dat[co cu fecio]1 rii lui i Stanciul cu feciorii lui, [… pe]1ntru rumânia şi pentru toate lu[crurile lui]1 Mihai căpitan Cepleanul ot Bălceşti [bântu]1ială să nu mai aibă. Pentru că aceşti […]1 în pace, megiiaş<i>, ei şi cu moşiil<e>.
 […]1iie, de au mersu la Mihai Cepleanul […]1ritor şi făcător de réle cum easte […u]1nor oameni, cu multe răutăţi şi asu[preli, l]1i ia moşiile în silă. Într-aceia, aceşti […], toţi cu micu, cu mare, di au venit înaint[ea…]] <mărt>urisindu-le mulţi boiari […]],  ce scrie mai sus, să aibă bună pace […]1 înainte de cătră dânsul şi di că[tră…]1 lor şi cu toate părţile lor de moşie, mai mult val sau băntuială să nu mai a[ibă ...ră]1mânerea,  rumânii şi moşiile câ[te s-au fost]1 cumpărat cu bani. 
I ne ot kogoÈdo [nepokolhbimo porizmo]] gospodstvo mi. 
SeÈe ubo i sveditelïe postavlhem gospodstvo mi: ÈÁpan Dragomir vel dvornikÁ [...]1 i ÈÁpan Radõl vel logofet i ÈÁpan Gi[nh vel]1 vistïær i ÈÁpan DïikÁl vel spatar i ÈÁpan Pr[eda vel klÁçer i ÈÁpan Kostandin]1 vel postelnik i ÈÁpan BarbÁl vel stolnikÁ i ÈÁpan RadÁl vel komis i ÈÁpan Xrij[h vel pexarnik. I ispravnik,]1 ÈÁpan Radõl vel logofet.
	I napisaxom aj, Nekula logofet Boldiç, Á gradÁ Trßgoviwi [...]1 i ›t Adama daÈe do n´nh teçenïe lh[tom...] .
            	† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
	 	î› Matei voevodß <m. p.>

	DANIC, Doc. ist., CCLX/207.
	Orig. rom., hârtie, rupt, lipsesc 2/6 din doc. Datat după divan, după Ghinea mare vistier începând cu 27 aprilie 1651 şi Dragomir mare vornic până la 26 februarie 1652, fiind la vreme de petrecanie atunci când îşi face diata la 6 martie 1652.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 363.

80                                                                                  1651 (7159) aprilie 28

† Adecă eu, Manea, nepot popi<i> Danciului, fecioru lui Dragomir, scriu şi mărturisesc <cu> acest zapis al mieu, să fie de mare credinţă la mâna postelnic<ului> Dedul şi a coconilor dumnilui, cum am dăruit moşia mea din Sihle, parte<a> mea toată, şi din câmpu şi din apă,  cu pomet şi cu loc de grădină şi cu loc de casă şi peste tot locu, cât este partea mea, că dumnealui încă m-au miluit şi m-au grijit la nivoia mea şi la boala mea. Şi mi-au dat dumnealui un cal cu căruţă şi de alte de ce mi-au trebuit, de toate. Şi am pus şi blestem, pe urma mea cine va vrea dintru oamenii miei să strece tocmeala ce-am făcut-o eu cu dumnealui, să fie trecleată şi proclet de 318 oteţi şi să lăcuiască cu Iuda şi cu Ariia într-un loc.
	Şi mărturie au fost: Vasilie sin Rad<ul> Şoplea i Miclea i Spiridon i Mânea i Andreica ot Sihle i Simion ot tam şi mulţi oameni buni. 
Şi <pentru> mai pre mare credinţă, ne-am pus şi peceţile. Şi au fost şi Iorga. 
Iu, popa Ionaşco, am scris.
	Aprilie 28 <dni>, 7159 <1651>.
		† Eu Manea. † Andreica.

	DANIC, Ms. 1350, f. 10.
Copie rom.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 364.

81                                                                                 1651 (7159) aprilie 30

Adecă eu, jupan Preda spatariul din Cepturoe, scris-am acest al mieu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna lui Pătraşco paharnicul şi fraţini-său, Giurei din Morânglavi, cum să să ştie că le-am vândut eu o ţigancă anume, Vlădaia, fata lui Drăghici ţiganul, drept bani gata doaoăzeci şi patru de galbini.
Şi o am vândut eu, de a mea bunăvoie, fără de nici o silă, ci ca să le fie lor moşie ohabnică, stătătoare, lor şi feciorilor, câţi Dumnezeu le va da, în véci.
Şi când li o am vândut, fost-au şi mărturii boieri şi oameni buni, anume: din Băbeni, Nicola paharnicul, şi din Dobricéni, Iancul paharnicul, şi din Diculeşti, Manea logofătul, şi din Morânglavi, Irimiia logofătul şi alţii carii îşi vor pune iscăliturile mai jos.
Şi pentru credinţa, pusu-mi-am pecetea şi iscălitura mai jos, ca să să crează.
Pis eu, Stan logofăt.
Aprilie 30, 7159 <1651>.

B.A.R., A 3 281, f. 283.
Copie rom.

82                                                                                         1651 (7159) mai 2

† Adecă eu, jupânesa Afimiia ot Jugălie şe împreună cu fiiu-meu, Necula spătar, scris-am şe mărturisim cu acesta al nostru zapis, ca să fii de mare credenţă la mâna dumnelui jupan Predei vel clucer, cum să se ştie că ne-u făcut dumnelui bine, întâi de   ne-u dat ughi 30 fără dobândă, iar apoi iară ne-u mai făcutu dumnelui bine de ne-u mai dată ughi 96, fac preste tot ughi 126. 
Dece noi văzând că ne face dumnelui atâta bine şi ne caută la nevoile noastre, de nu ne lasă să perim, i-am hărăzit dumnelui o jumătate de fune de ocenă din Jugălie den silişte, den câmpu, den pădure, den delul cu viele, den apă, de preste tot hotarul, cât să va alege, ca să-i fii dumnelui moşie stătătore şe coconilor dumnelui, câţi Dumnezeu i va dărui, în vec.
Şi i-am hărăzit noi acesta moşie de a noastră bunăvoie, fără neci o silă.
Şi când i-o-m hărăzit, fost-au mulţi boiari mărturii: jupânul Stroe carele au fostu vistiiari şi Stoica logofăt ot Brătiiani şi jupânul Ghinea cojocar şi jupânul Costea cojocar şe Tatomir roşul ot Pârşcoveni şe Vladul roşul ot Gropşani şe Iscul roşul ot Obârşie.
Şe am scris eu, Dumitru sin Simii ot Târgovişte.
Pis mai 2 dni, leat 7159 <1651>.
Eu Afimiia.
Eu Necula spătar.
† Stoica logofăt ot Brătiiani
† Eu Costea cojocar4
† Draghiia logofăt ot Gurguiaţi4
Eu Vladul ot Gropşani4
† Eu Tatomir ot Pârşcoveni4
G<r>eşiţi sluger4
Radul comis4
† Az, Cândea logofăt ot Titoi, mărturie4.

DANIC, Col. Vârtosu Emil, I/ 95.
Orig. rom., hârtie (30,5 x 20,7).

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 366. 

83                                                                                         1651 (7159) mai 6

† Adecă eu, Barbul ot Domirişti, şi Dumitru, feciorul lui Sfârgol, scris-am zapisul nostru să fie de mare cridenţă la mâna jupânului Iană, cum să să ştie că i-<a>mu vândutu ocină în Făurie, anume den parte Rimitii, dentru moş, jumătati, anume stânjăni 50, dreptu bani gata 57. Şi o-m vândut noi, de bunăvoia noastră, de nimini siliţi. Şi amu vândutu acei 50 de stânjăni cum mere ocina, den apa Râmnicului până <în> hotarul Frăsinetului. Şi o-m vândutu noi, de bunăvoia noastră1, şi cu ştirea tuturor fraţilor noştri de pre moşie.
Iară carili să va afla den fraţii noştri a-ntorcea sau a strica tocmila noastră1, să fie anatema şi afurisit de 318 oteţi vă Nichie.
Şi cându amu vândut, fost-au şi boiari mărturie, anume: Iană biv capitan i Tanasii păharnic ot Rămnic, Bosancea iuzbaşa şi Gorghe Tărăţă iuzbaşa, Andronie ceuş, Radul ceuş, Gligorcea călăraş, Gligorie ceauş ot Domireşti şi alţi mulţi megiiaşi cari prea nume nu i-<a>m scris toţi. Mărturisim într-acestu zapis, ca să se ştie.
Şi amu scris eu, Mircea iuzbaşa ot Râmnic.
Şi Cămârzan ot Jideni încă mărturisescu.
Pis measeţa mai 6 dni, vă leat 7159 <1651>.
Eu, Barbul i Dumitru, peceţi n-am avut, ce ne-am pus degitile.
		† Ginnoj 
		† Qanajoj
		Gligorcea călăraş.

DANIC, Doc. ist., LXXXXVIII/4.
Orig. rom., hârtie (33,5 x 21), cu două sigilii inelare în tuş puse în dreptul semnăturilor lui Ghinea şi Thanasie şi cu două amprente digitale puse câte una în dreptul numelor lui Barbul şi Dumitru.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 367.

84                                                                                         1651 (7159) mai 9

† Jupan Buliga vel căpitan i Pana cămăraş<u>lu i Giura clucerul scris-am răvaşulu nostru egumenului ot sfânta mănăstire ot Sfânta Troiţă, ca să aibă a ţinea balta cu gârla, cât va fi hotarul Paraipanilor şi cum le scrie şi cărţile domneşti. Însă cum au fost şi obiciéiul mai nainte la alţi vameşi, aşa să ţie şi acum. Aciasta scriem, într-alt chip să nu fie.
Pis mai 9 dni, leat 7159 <1651>.
Buliga vel căpitan
Pana cămăraş
Giura cliucerul.

DANIC, Doc. ist., CCCX/36.
Orig. rom., hârtie (18 x 14), cu trei sigilii căzute.
Copii, ibid.: ms. 256, f. 705 (nr. 1044); M-rea Radu Vodă, XLVIII/7, f. 3 (nr. 8).

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 368 (dat după copie).

85                                                                                       1651 (7159) mai 11

† Adecă eu, Tatul şi cu ficiorâ mii, anome: Irimiia, Soare i Stan i Stoica, scris-am şe mărtoresem cu acesta al nostru zapis, ca să fie de mare cridenţă la mena jupan<ului> Iordachi postelnic, cum să să ştie că m-am vândutu eu şe cu ficere mii, carei sânt scrişi mai sos, dereptu bani gata, ughi 32. Şe m-am vândoto dă a me bunăvoi şe fără de nece o selă şe cu ştire totoro<r> freţelor de<n>prejurul locolui, şe de sos, şe de jos.
Şe cându am făcut acista tocmelă, fost-au şâ boiari mărtorie, po imi: unchişlu Baloi sân Vlad ot Petreşte şe de Mortene, Stoica Răpstoce, şe Moşat Răspopul ot tam, şe de Balomireşti, Albul sân Once, de Mecrăşani, Găvrălă, şe de Ioneşte, popa Dobrotă, şe Carstiian deiac<o>nul, şe Goţe pârcălabul ot tam, de Năgraşi, Fatul pârcălabul.
Şe păntru cridenţa a<m> pos şe degetul, că inele n-am avot.
Şe am scres eu, Dragiul postelnic ot Mogoşane.
Pes mai 11 dnă, vă leat 7159 <1651>.

	DANIC, Col. Microfilme Ungaria, r. 630, c. 653-654.
	Microfilm după orig. păstrat la Magyar országos levéltár. Kossuth Levéltár. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 369.

86                                                                                       1651 (7159) mai 12

† Adecă noi toţi megiiaşii den sat, den Ţâţa şi den Fiiani, anume: den Ţâţa, Stanciul vataf de plăiaşi şi Manea şi Stan şi iar Stan şi Pantazi, şi den Fiiani, Stanciul şi Negre i Marin i Ifrim i Radul i Tatul i Stoica i Oprea diiaconul şi alalţi săténi, toţi, scriem acest zapis al nostru, ca să hie de credinţă la mâna părintelui Varlaam, egumenul ot sfânta mănăstire ot Căldăruşani, ca să să ştie când au fost acum, în zilele domnu nostru, Io Matheiu voievod, luoat-au om domnescu, portar, anume Ghiorghie vtori portar, şi cu megiiaşii bătrâni, ca să-şi aleagă şi să-şi hotărască la un loc toată ocina sfintei mănăstiri. Care moşie easte de cumpărătoare de la Nénciul logofăt şi de la Stan i pac Stan den Ţâţa, şi care easte dată de pomeană la sfânta mănăstire de Tanasie căpitanul şi de Dragomir Plipa carele s-au îngropat acolo, la sfânta mănăstire, den hotarul Fiianilor şi den hotarul Ţâţénilor.
Deci noi am umblat şi am căutat şi am ales den cumpărătoarea de la Ţâţa, den hotarul de sus 34 de locure po 80 de stânjini în lungu i po 15 stânjini în lat. Şi i le-am dat toate la un loc, pre lângă hotarul cel bătrân şi o am împietrit.
Şi 4 locure în Fieréţe şi 1 vad de moară la Plop, în capul locurilor, şi den hotarul de jos al Fiianélor, 7 locuri, 4 de la Nénciu logofăt şi 3 de la unchiaşul Dragomir, cât au fost de mari, iar i le-am dat pre lângă hotarul cel bătrân, den hotaru până-n Valea Podului, în lat şi în lungu, den malul apei, până suptu deal, la Pietri. 
Şi 12 pământuri ale lu Tanase căpitan, carele au avut înlăuntru la Rovioara, iar o am ales şi o am împietrit. Şi locurile den izlazul Fiianilor iar am ales, de ale lu Dragomir 4 locure şi de la Nénciul logofăt 4 şi de la Tanasie căpitan 5 locure, fac de toate 13. 
Şi iar am mai ales den partea unchiaşului Dragomir la Mlaci 1 loc, stânjini 20,   şi-n lungu cât să va alége cu alalte locure.
Şi iar am ales 1 loc în luncă, la Laz, din jos de moara lui Marco, de lat stânjini 30, den Piatră până-n salcie. 
Şi iar preste apă, de la Valea Popei şi o curătură la Valea Albişorului şi 1 loc pre Runcuri şi o livade cu pomi, Merii Puei, şi parte în pădure, ce i s<e> va veni. 
Şi o am ales noi toţi această ocină ce scrie mai sus şi o am împietrit şi o dăm ca să fie sfintei mănăstiri moşie ohabnică în véci.
Şi pentru credinţa, ne-am pus dégetili.
Iar am mai ales ocina lu Dragomir la Fiereaţe, Groapele.
Pis mai 12, leat 7159 <1651>.
† Eu Stanciul vătaf.
Eu Manea.
† Eu Stan.
† Eu Stan.
† Eu Pantazi.
† Eu Stanciul.
† Eu Negre.
† Eu Marin.
Eu Ifrim.
† Eu Radul.
† Eu Tatul.
† Eu Stoica.
Oprea deiaconol.

DANIC, M-rea Căldăruşani, XXXII/15.
Orig. rom., hârtie (30 x 21,5), cu treisprezece amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături.
Copie, ibid., XXXII/16.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 370.

87                                                                                       1651 (7159) mai 15

Adecă eu, Stanciu sin Magâdei ot Bârca, scris-am zapisul mieu, ca să fie de bună credinţă la mâna cumnatu-mieu, Raine Sârbul, cum să să ştie că mi-au dat bani ughi 15, de m-am plătit de toate nevoile méle. 
Deci când fu acum, iar cumnatu-mieu m-au apucat ca să-i dau aceşti bani ce-s mai sus-scrişi, iar eu m-am acolisit de el, neavând bani să-i dau, şi m-am tocmit cu el de i-am dat o jumătate de funie de moşie din Bârca, însă din funiia moşu-mieu, lu Deneşel, ca să-i fie lui moşie ohabnică şi stătătoare în veac, şi lui şi feciorilor lui şi nepoţilor lui, câţi Dumnezeu îi va da.
Şi când m-am tocmit de i-am vândut această moşie, cu ştirea a toţi megiiaşilor din sat, mărturie: uncheaşul Hrana şi frate-său, Dan, şi Lupul Budescul şi Udilă Tunsulescu şi Hriza.
Şi am scris eu, popa Bogdan.
Şi am rămas eu, Stanciu, dator cumnatu-mieu, Rainei, ughi 5, să-i dau când voiu putea.
Şi pentru credinţă, am pus degetul mai jos.
Mai 15, leat 7159 <1651>.
Eu Stanciul sin Magâdei. Eu Hrana, martor. Eu Dan, martor. Eu Radu, martor. Eu uncheaşul Lupul, martor. Eu popa Nicola. Eu Hriza, martor. Eu  Oprea Hapan, martor.  Eu Radomir sin Giurcăi iuzbaşa, martor.

DANIC, Ms. 295, f. 61.
Copie rom.	
Alte copii, ibid.: mss. 715, f. 1035v-1036; 2181, f. 145.

88                                                                   1651 (7159) mai 15, Târgovişte

† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› Matei Basaraba voevodï i gospodinß vßsoi Jemle Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïi povelhnïi gospodstva mi svhthi boÈestvenïi monastirÁ gospodstva mi ›t na KßldßrÁÎani, igdeÈe est xram Svhtogo veliko mÁçenika Mirotoçivago Dimitrïe i ›t´cÁ egÁmena Varlam i vshm inokom elici ÈivÁwix vß ›bithli toi, ækoÈe da est svhthi monastir ›çinÁ Á Fïæni i Á selo Á Cßca na planen, vß sÁdstvo Dßmbovica, ›çinß ijbranena i xotarisana i Ákamenena  sßs bolhrin gospodstva mi, Gïergïi vtorïi portar, i sßs megïaÎïi ›t Fïæni i ›t Cßca, ›baçe ›çinß ja pokÁpenïe, ›t na NhnçÓl l›g›fßt i ›t na Stan, i ›çinß ja milovanïe svhthi monastir ›t na Tanasïe kßpitan, koe ›çinß bï› est pokÁpil i Tanasïe kßpitan ›t na Stan ›t Cßca. 
	I pak ›çinß ja milovanïe ›t na Star Dragomir Plipa, kogo se pogrebal na KßldßrÁÎani, ja neÈe est sïa viÎe reçena ›çinß ›t xotarÁl Fïanilom i ›t xotarÁl Cßchnilom bila est ja pokÁpenïe svhtamÁ monastirÁ KßldßrÁÎanïi, po novci gotovi, i ja milovanïe, kako est viÎe pis.
	A potom, kßda est bil n´nh, vß d´ni gospodstva mi, sÁwi nhkoe ›çinß smhÎena sßs selhnïi ›t Fïæni i ›t Cßca, prïidet egÁmena Varlam pred gospodstva mi, Á divan, i pred vshmi poçtenimi pravitelïi gospodstva mi, tere est vßjimal po bolhrin gospodstva mi, Gïergïi vtorïi portar, i megïaÎi stari ›t tam, na ime: ›t Cßca, StançÓl vataf ja plßæÎi i Manh i Stan i pak Stan i Pantaji, i ›t Fïæni, StançÓl i Negre i Marin i Efrem i Radõl i TatÁl i Stoika i „prh dïækonÁl, ækoÈe da go ijbranhet, i da go xotarisaet, i davaet na edin mesto vß edna stran, ›çinß kod ›çinß, kako est jakona xorev i ›biçaÓl dhdïnovem. 
Vß tom, Gïergi portar, ako priÎel tamÁ, ›n est sßbiral sïi viÎe reçeni megïaÎi ›t Cßca i ›t Fïæni i xodil est tere est ijbranil vsax dhdina svhthi monastirÁ KßldßrÁÎani, i ja pokÁpenïe i ja milovanïe, ›baçe ›t na Cßca, ›t gor xotar l‹d ja mestove, vß dlßg mestom po pÚ ja seÈeni, a vß Îirot po e‹ï seÈeni, i davalÓ est vshx na edin mesto, po kod xotarÁl togo star, i Ákamenil est.
	I pak çetire mestove Á Fïerhce i edin brod ja vodïnicß na plop, Á glava mestovhm, i ›t dol xotar Fiænilom, zÚ mestove, çetiri ›t na NhnçÓl logofet i tri ›t na star Dragomir, koliko xoket bitï ›t veliki, i pakiÈe est daval po kod star xotar, ›baçe ›t xotar dori Á Dolena Mostlov [vß] Îirot, a vß dlßg, ›t  malÁl vodev dori pod dhlna kameni; i v‹ï nive ›t na Tanasïe kßpitan, çto est bil imal vhnÁtrß, na Rovi›arß. 
	PakiÈe est ijbranil i Ákamenil i mestove ›t IjlajÁlÁ Fïænil›m.
	PakiÈe est ijbranil ›t na Dragomir dÚ mestove, i ›t na NhnçÓl logofet dÚ, i ›t na Tanasïe kßpitan eÚ, çin kÁpno mestove gïÚ.
	I pakiÈe est ijbranil ›t çast Star Dragomir, na Mlßçi, aÚ mesto, Á Îirot seÈeni kÚ, a vß dlßg ækoÈe i proçïi mestove.
	I pak est ijbranil aÚ mesto Á lÁnkß, na laj, ij dol ›t vodinica Mark›v, Á Îirot seÈeni lÚ, ›t kamen dori Á vrßx, i pak prej vod LajÁl, ›t na Dolena Popev, i edna ›çewenïe na Dolena AlbiÎorÁlov, i edin mesto po RÁnkÁre, i edna livade sßs ›vowïÓ, æbßlki, PÁev, i çast Á gor, koliko xoket se prïidet monastirïi.
	I ijbranil est ›çinß Dragomirov i na Fïerhce, Æmove.
	Sice est ijbranil i xotarisal oni, vsix, sßs dÁÎami ix, i Ákamenil est i daval › est svhthi monastir KßldßrÁÎnïi, ja dhdïno, ›xab, i ja xran,a ktitorom, pomhnß vß vhk, kako vidhxom gospodstvo mi i kniga ›vem ji megïaÎi, viÎe pis, sßs bolhrin gospodstva mi, Gïergi portar, ja xotßrniçïe po Ástroenïe, kako est viÎe pisan.
	Sego radï, dadox sßm gospodstvo mi svhtamÁ monostir KßldßrÁÎanïi ækoÈe da est sïa ›çinß ›t Fiæni i ›t Cßca ja dhdï i ja polqÁ inokom ja trhbÁ i vß piwÁ i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi, a aweliÈe se ›brhtal dhdïno po mnogo ›t koliko est ijbranil ›ni n´nh KßldßrÁÎanil›m da bÁdet ja plhn i ja gloaba, ækoÈe nhkoe vÁxvi ja niv.	
	SeÈe i svedïtelïi postavix gospodstvo mi: ÈÁpan Gï›rma vel ban Kralevskago i ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan Radõl vel logofet i Ginh vistïær i DïikÁl spatar i BarbÁl stolnik i Radõl Mixalça komis i Xrijika pexarnik i K›standin vel postelnik. I ispravnik, ÈÁpan Radõl vel l›g›fet.
	I aj, DÁmïtrÁ l›g›fet BoldïçÓ, majax vß nastolni gradÁ Trßgoviwe, mhseca mai e‹ï d´ni i ›t Adama daÈe do n´nh vß lht #jr‹nƒ.
† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
		î› MateÓ voevoda <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele sfintei şi dumnezeieştii mănăstiri a domniei mele de la Căldăruşani, unde este hramul sfântului marelui mucenic Dimitrie Izvorâtorul de Mir, şi părintelui egumen Varlam şi tuturor călugărilor câţi locuiesc în acest locaş, ca să-i fie sfintei mănăstiri ocină în Fiani şi în  satul Ţâţa, la munte, în judeţul Dâmboviţa, ocină aleasă şi hotărnicită şi împietrită cu boierul domniei mele Ghierghi al doilea portar şi cu megiaşii din Fiani şi din Ţâţa, însă ocină de cumpărătoare de la Neanciul logofăt şi de la Stan şi ocină de miluire sfintei mănăstiri de la Tanasie căpitan, pe care a cumpărat-o Tanasie căpitan de la Stan din Ţâţa. 
Şi iar ocină de miluire de la Stan Plipa cel Bătrân, care s-a înmormântat acolo, la Căldăruşani. Pentru că această mai sus-spusă ocină, din hotarul Fianilor şi din hotarul Ţâţeanilor, a fost de cumpărătoare sfintei mănăstiri Căldăruşani, pe bani gata, şi de miluire, cum este mai sus-scris.
Iar apoi, când a fost acum, în zilele domniei mele, fiind nişte ocină amestecată cu sătenii din Fiani şi din Ţâţa, a venit egumenul Varlam înaintea domniei mele, în divan, şi înaintea tuturor cinstiţilor dregători ai domniei mele, de a luat pe boierul domniei mele Ghierghi portar al doilea şi megiaşi bătrâni de acolo, anume: din Ţâţa, Stanciul vătaf de plăiaşi, şi Manea şi Stan şi iar Stan şi Pantazi, şi din Fiani, Stanciul şi Negre şi Marin şi Efrem şi Radul şi Tatul şi Stoica şi Oprea diaconul, pentru ca să o aleagă şi ca să o hotărnicească şi să o dea la un loc, în altă parte, ocină lângă ocină, cum este legea ţării şi obiceiul dedinelor.
Întru aceea, Ghierghi portar, dacă a venit acolo, el a adunat aceşti mai sus spuşi megiaşi din Ţâţa şi din Fiani şi a umblat de a  ales toată dedina sfintei mănăstiri Căldăruşani, şi de cumpărătoare şi de miluire, însă din Ţâţa din hotarul de sus, 34 de locuri, în lung, locul câte 80 stânjeni, iar în lat, câte 15 stânjeni, şi le-a dat pe toate la un loc, pe lângă hotarul cel bătrân, şi le-au împietrit. 
Şi iar patru locuri în Fiereaţe şi un vad de moară la plop, în capul locurilor, şi din hotarul de jos al Fienilor, 7 locuri, patru de la Neanciul logofăt şi trei de la Dragomir cel Bătrân, cât au fost de mari, şi iarăşi le-au dat pe lângă hotarul cel bătrân, însă din hotar până în Valea Podului, lăţime, iar în lung, din malul apei până sub deal, la pietre; şi 12 locuri de la Tanasie căpitan, ce le-a avut înăuntru, la Rovioară.
Iarăşi au ales şi au împietrit şi locurile din Izlazul Fianilor. 
Iarăşi au ales de la Dragomir 4 locuri şi de la Neanciul logofăt, 4, şi de la Tanasie căpitan 5; fac împreună 13 locuri. 
Şi iarăşi au ales din partea  lui Dragomir cel Bătrân, la Mlăci, 1 loc, în lăţime stânjeni 20, iar în lung ca şi celelalte locuri.
Şi iar au ales 1 loc în Luncă, la Laz, din jos de moara lui Marco, în lăţime 30 stânjeni, din piatră până în vârf şi iar peste apa Lazul,  de la Valea Popei; şi o curătură la Valea Albişorului; şi un loc pe Runcure; şi o livade cu pomet de meri, a lui Puia, şi partea, în sus, câtă va veni mănăstirii.
Şi au ales ocina lui Dragomir şi la Fiereaţe, Groapa.
Astfel au ales şi au hotărnicit, cu sufletele lor, şi le-au împietrit şi le-au dat sfintei mănăstiri Căldăruşani de dedină <şi> ohabă şi pentru hrană, iar ctitorilor, pomană, în veac, cum am văzut domnia mea şi cartea acestor megiaşi mai sus scrişi, cu boierul domniei mele, Ghierghi portar, de hotărnicie şi de învoială, cum este mai sus scris.
Pentru aceea, am dat şi domnia mea sfintei mănăstiri Căldăruşanii ca să-i fie această ocină din Fiani şi din Ţâţa de dedină şi de folos călugărilor pentru treabă şi de hrană şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele. Dacă s-ar găsi dedină mai multă decât au ales ei acum Căldăruşanilor, să fie de pradă şi de gloabă, ca nişte tâlhari de loc.
Iată şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi Ghinea vistier şi Diicul spătar şi Barbul stolnic şi Radul Mihalcea comis şi Hrizica paharnic şi Costandin mare postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
Şi eu, Dumitru logofăt Boldiciu, am scris în cetatea de scaun Târgovişte, luna mai 15 zile şi de la Adam şi până acum, în anul 7159 <1651>.
† Io Mateiu voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Mateiu voievod <m.p.>

DANIC, M-rea Căldăruşani, II/18.
Orig. slav, perg. (38,7 x 49), sigiliu mijlociu, timbrat. 
Copie slavă, ibid., Doc. Ist. CLIV/194; trad.  ibid.: M-rea Căldăruşani, XXXII/18, Doc. ist., CMLXXIII/58.

EDIŢII: Trad., Potra, Tezaurul, p. 268-270, nr. 426; reg., Cat.Ţ. Rom., nr. 373.

89                                                                   1651 (7159) mai 15, Târgovişte

† MilostïÓ BoÈïÓ, î>› MateÓ Basaraba voivodß i gospodin´ v´soi Jemle Oõggr>vlaxiiskoe, vn¨k velikaga i prhdobraga, starogo, pokoinom¨ î>› Basaraba voevoda. Davat gospodstvo mi, sïÓ povelenïe gospodstva mi, sl¨g¨ gospodstva mi, lu Pătru vătaf ot Corşori ot sud Muşcel i Padureţ, ca să fie volnic cu această carte a domni<i>i méle de să aibă aş ţinearea o jumătate de délniţă den sat den Corşori, însă anume délniţa lu Nan, feciorul lu Dragomir den sat şi den câmpu şi den pădure şi den munte şi den apă şi de preste tot hotarul, tot jumătate.
Pentru că o au cumpărat sluga domni<i>i méle, Pătru vătaf, de la feciorii lu Neagoe den Corşori, derept bani gata 2 400. Şi am văzut domni<a> mea şi zapi<s> de la mâna feciorilor lu Neagoe, făcut la mâna lu Pătru vătaf, de vânzare şi cu mulţi oameni buni mărturie scrişi în zapis.
Iar după aceaia, fostu-se-au sculat feciorii lu Neagoe de au scumpărat pre Nan cu moşia lui de rumunie şi n-au vrut să-i spue că i-au fost vândut moşia mai denainte lu Pătru vătaf, până au fost Nan fugit în Ţara Ungurească, ce au vrut să înşale, ca nişte oameni răi şi hicléni. Şi i-au fost făcut şi zapis de scumpărătoare.
După acéia, venit-au Nan înaintea domni<i>i méle cu acel zapis şi n-au vrut nici el să spuie naintea domni<i>i méle că i-au fost vândut stăpânii lui moşia lu Pătru vătaf mai denainte vréme. Deci domni<a> mea i-am fost făcut o carte pre zapisul lui. Derept acéia, am dat domni<a> mea, această carte a domni<i>i méle, lu Pătru vătaf, ca să fie volnic să-ş ţie moşia [cu] bună pace, cum şi o au cumpărat. Iar Nan să aibă a-ş căuta moşie la cine se-au răscumpărat, pentr[u că au]3 fost cumpărat Pătru vătaf mai denaintea r[ăscu]3mpărăturii lu Nan acea moşie. Iar cărţile lu Nan şi zapisul să nu să crează, pentru căci le-au făcut [cu]3 înşălăciune şi de faţă n-au stătut naintea domni<i>i méle, ci să-i fie lu Pătru vătaf moşie stătătoare, lui, feciorilor lui şi nepoţilor în véci şi de nimele opreală să n-aibă.
Şi mărturie am pus domni<a> mea: jupan Gheorma velichii ban Cralevschii i jupan Dragomir velichii dvornic i jupan Radul vel logofăt i jupan Ghinea vel vistier i jupan Diicul vel spătar i jupan Preda vel cliucer i jupan Barbul vel stolnic i jupan Costandin vel postelnic i jupan Radul vel comis i jupan Hrizea vel peharnic i jupan Bunea vel slujer i jupan Necula vel pitar. 
I napisax aj, Nhgoe l›g›fet vß TrßgÁviwe, mhseca maï  e‹ï d´ni lht #jr‹nƒ.
î› Mateü v›ev›da, milostïeü BoÈïeü gospodinß.
 		î›> Mateü voevoda <m. p.>

DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., XCVIII/ 46.
Orig. rom., hârtie (29,5 x 21), sigiliu mijlociu, timbrat, cu timbru mobil.

Rez., Aricescu, Indice, I, p. 33 (nr. 417); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 371.

90                                                                 1651 (7159) mai 15, Târgovişte

	† MilostïÓ BoÈïÓ, î› MateÓ Basaraba voevoda i gospodinß vßsoi Zemli Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïÓ povelhnïÓ gospodstva mi svhthi i boÈestvn¥i monastir gospodstva mi naricaemago Sadova, ›t sÁdstvo DolÈil, idhÈe  estß xram svhtogo i çÓdotvoreca Nikolae Miralikïi i ›tßcÁ egÁmen Paxomïe i vßshm inokom elici prebivaÓwi vß svetaa monastir, ækoÈe da imat svhtaa monastir vßjeti vß vßsi godini ›t na Velika „knß po r‹n ja bolovani ja sol ›t godin vß godin, ›brok. PoneÈe sßm bil pomiloval gospodstvo mi po svhtaa monastir viÎe pisana  nai prhÈde vrhme sßs tÕ ja bolovani ja sol, kßda est bil bolovanÁl po kÚ ja aspri. A n´nh sßtvorilse bolovanÁl nai velik ja mÕ ja novci.
	TaÈe da imat vßjeti svhtaa monastir viÎe pisana po r‹n ja bolovani ja sol kako est viÎe pis. A kßda sßtvorise bolovanÁl ja kÚ ja novci, pak da imati vßjeti tÕ ja bolovani ja sol, kako sßm pomiloval gospodstvo mi.
	PoneÈe  sïÓ svhtaa monastir viÎe pisanna bila est sßtvorena ›t nai prhÈde  vrhme ›t na dedom i prede[de]1dom gospodstva mi ›t davnom, a potom, po çe sßmß po daroval Gospodß Bogß sßs gospodstvïÓ i sßs skiptrÁ drßÈati Zemli VlaÎkoi, na prhstolh dedom i prededom gospodstva mi, a gospodstva mi sßtvorix sïe svhtaa monastir ›t temelïe ei, ja kamen.
	Sego radi i gospodstvo mi sßm priloÈil i pomiloval po svhtaa monastir gospodstva mi sßs veçini, i sßs ›çine, i sßs vinogradï, i sßs acigani i priloÈil sßm i pomiloval sßm gospodstvo mi po svhtaa monastir i sßs sïi r‹‹n ja bolovani ja sol ›t godin vß godin, kako est viÎe pisan, ækoÈe da est svhthi i boÈestvenii monastir vß Ákrhplenïe i boÈestvnim inokom vß piw, a gospodstvo mi i dedom, i prhdedom, i rodïtelïem gospodstvo mi pomhnÁ nesßshvrßÎenna vß vhki, amin.
	EweÈe i jaklinanie postavix: po ›Îestvïi gospodstva mi kogo ijberet Gospodß Bogß biti gospodarß i vladatel Á jde, vß Jemli VlaÎkoe, vß slhd naÎemÁ, ili ›t sßrednik naÎ, ili ›t ine plemennik, awe poçtet i ponovit i utvrßdit sïe kniga gospodstva mi i milovanïe eÈe sßm pomiloval gospodstvo mi, togo Gospodß Bogß da poçtet i da sßxranit ego vß gospodstvïi ego i a vß bÁdÁwi vhchx, dÁÎa ego a aweliÈe ne poçtet i neponovit i neÁtvrßdit sïe milovanïe gospodsta mi, eÈe sßm pomiloval gospodstvo mi, a nÁ poperet i rajorit a togo, da est proklet i anaƒema i afÁrisan ›t t‹iï  svhtix ›t´ci iÈe sÁt vß Nikei i da imat çastïi sßs î›da i sßs Arïæ na edin mesto, iÈe est i bÁdet vß vhki, amin.
	SeÈe ubo i svhdhtelïi postavix gospodstvo mi: ÈÁpan Gï›rma velikïi ban Kralevski i ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan Radõl  vel logofet i ÈÁpan Ginh vel vistær i ÈÁpan DïikÁl vel spatarÓ i ÈÁpan Preda BrßnkovhnÁl vel klÓçer i ÈÁpan Kostandin vel posthlnik i ÈÁpan BarbÁl vel stolnik i ÈÁpan Radõl vel komisÁ i ÈÁpan Xrija vel pexarnik i ÈÁpan BÁnh vel sÁl¾hrÓ i ÈÁpan NekÁla vel pitarÓ. I ispravnik, ÈÁpan Radõl vel logofet.
	I ispisax aj, Mixalçh logofet, s´nß Paraskivei bivÎago velikago logofet, vß nastol grad Trßgoviwe, mhseca maÓ e‹ï d´ni, a ›t Adama teçenïe lhtim vß lhat #jr‹nƒ.
		† î› MateÓ v›ev›da milostïeÓ BoÈïeÓ gospodin´.
		  î› MateÓ voevodß <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele sfintei şi dumnezeieştii mănăstiri a domniei mele ce se numeşte Sadova, din judeţul Dolj, unde este hramul sfântului şi făcătorului de minuni Nicolae de la Miralichiei, şi părintelui egumen Pahomie şi tuturor călugărilor câţi trăiesc în sfânta mănăstire, ca să aibă sfânta mănăstire să ia, în toţi anii, din Ocna Mare câte 150 de bolovani de sare, din an în an, obroc. Pentru că am miluit domnia mea pe sfânta mănăstire mai sus-scrisă, de mai înainte vreme, cu 300 de bolovani de sare, când a fost bolovanul câte 20 de aspri, iar acum s-a făcut bolovanul cel mai mare de 40 de bani. 
Astfel să aibă a lua sfânta mănăstire mai sus-scrisă câte 150 de bolovani de sare, cum este mai sus scris, iar când se va face bolovanul de 20 de bani, iarăşi să aibă să ia 300 de bolovani de sare, cum am miluit domnia mea. 
Pentru că această sfântă mănăstire, mai sus pomenită, a fost făcută de mai înainte vreme, de la moşii şi strămoşii domniei mele, de mult, apoi, după ce m-a dăruit Domnul Dumnezeu cu domnia şi cu sceptrul să ţin Ţara Românească, la scaunul moşului şi strămoşului domniei mele, iar domnia mea am făcut această sfântă mănăstire din temelia ei, de piatră. 
Drept aceea şi domnia mea am adăugat şi am miluit pe sfânta mănăstire a domniei mele cu vecini, şi cu moşii, şi cu vii, şi cu ţigani, şi am adăugat, şi am miluit domnia mea pe sfânta mănăstire şi cu aceşti 150 de bolovani de sare, din an în an, precum este mai sus scris, ca să fie sfintei şi dumnezeieştii mânăstiri spre întărire, şi dumnezeieştilor călugări spre hrană, iar domniei mele şi moşilor şi strămoşilor şi părinţilor domniei mele, pomană fără sfârşit, în veci, amin.
Încă şi blestem am pus: după petrecerea domniei mele, pe cine va alege Domnul Dumnezeu a fi domn şi stăpânitor aici, în Ţara Românească, în urma noastră, sau din rudeniile noastre, sau din alt neam, dacă va cinsti şi va înnoi şi întări această carte a domniei mele şi mila care am miluit domnia mea, pe acela Domnul Dumnezeu să-l cinstească şi să-l păzească în domnia sa şi în viaţa cea viitoare, sufletul  lui. Iar dacă nu va cinsti, şi nu va înnoi, şi nu va întări această milă a domniei mele, care am miluit domnia mea, ci o va călca şi o va strica, acela să fie blestemat şi anathema şi afurisit de 318 sfinţi părinţi care sunt Nicheia şi să aibă parte cu Iuda şi cu Ariia la un loc, care este şi va fi în veaci, amin.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare dvornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Ghinea mare vistier şi jupan Diicul mare spătar şi jupan Preda Brâncoveanul mare clucer şi jupan Costandin mare postelnic şi jupan Barbul mare stolnic şi jupan Radul mare comis şi jupan Hriza mare paharnic şi jupan Bunea mare sluger şi jupan Necula mare pitar. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt. 
Şi am scris eu, Mihalcea logofăt, fiul Paraschivei fost mare logofăt, în oraşul de scaun Târgovişte, în luna mai 15 zile, şi de la Adam cursul anilor, în anul 7159 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Matei voievod <m. p.>

DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CCCXXVII/1.
Orig., slav, perg. (35,5 x 44), sigiliu mijlociu, timbrat, căzut.
Trad., ibid. ms. 295, f. 172v-173v cu data de 11 mai. 

91                                                                                      1651 (7159) mai 17

† Adecă eu, Oprea, feciorul Neagului de Scurteşti, scriu şi mărturisescu cu zapisul mieu, la mâna spătariului Moisi, feciorul Mihalcei dvornic de Pătârlagi, cum să să ştie că i-am vândut ocină den Scurte<şti> den hotarul de sus, den partea Racului, stânjini 16, pre bani gata talere 8. Şi această ocină o am vândut de a mea bunăvoie, fără de nici o nevoie sau silă, denaintea părintelui episcupolui chir Serafim de la Buzău.
	Şi mărturie: Vasilache iuzbaşa şi Gherghie ecliseariul şi Ghelasie decheiul şi Opriş, feciorul lu Anghel.
Şi am scris eu, iermonah Mihail.
Şi Alexe ceauşul şi Muşat feciorul Milei de Bistra. 
Pis measeţa mai 17 dni, leat 7159 <1651>.
		† Serafim episcup
† Oprea.
Vasilachi iuzbaşa za roşi1
Alexi ceuş1
Ghelasie monah.
Opriş.
Muşat. 

DANIC, Ep. Buzău, L/31.
Orig. rom., hârtie (30,5 x 21,5), cu două sigilii inelare puse în dreptul numelor lui Ghelasie şi Opriş şi cu două amprente digitale puse câte una în dreptul numelor lui Oprea şi Muşat. 
Copie, ibid., ms. 171, f. 368.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 376.

92                                                                   1651 (7159) mai 17, Târgovişte

† MilostïÓ BoÈïÓ, î>› MateÓ Basaraba voivodß i gospodin v´soi Jemli ¨ggr›vlaxiskoe, davat gospodstva mi, sfintei şi domnezeeştii mănăstiri a domni<i>i méle ce să chiamă Sadova din sud Dolj, unde easte hramul sfântului şi di minuni făcătoriului Nicolae de la Miralichiia, şi părintelui ieromonah Pahomie şi tuturor călugărilor câţi să află lăcuitori într-această sfântă şi dumnez<e>ească mănăstire [...], ca să fie sfintei şi dumneze<e>ştii mănăstiri ce s-au zis mai sus [...]2 nişte rumâni din satul Gârlénii ot sud Dolj, pe anume: Stan cu fii-său Drăgan şi cu feciorii lor [...]2, şi Chiriţă ficior Stanciului şi cu ficiorii lor, şi Baico, ginerile lui Marco şi cu feciorii lor [...]2, şi iar Drăgan, fecior lui Pătru a lui Iacăv cu feciorii lor, şi Rădivoe cu feciorii lui, şi Dobre fratele lui Rădivoe cu fecior<ii> lui [...]2, şi Lupul cu fecior<ul> lui.
Pentru că aceşti rumâni ce scrie mai sus, ei au fost slobozi, ei cu feciorii lor, mai dinainte vreme, iar când au fost acum, în zile<le> domni<i>i méle, iar ei, de lor bunăvoie şi fără nici o silă, au venit înaintea domni<i>i méle de s-au vândut domni<i>i méle rumâni, cu toţ feciorii lor şi cu toată partea lor de moşie, orcât să va ale<ge>, du peste tot hotarul [...]2. Şi au luat toţi bani gata în mâinile lor din mâna domni<i>i méle, fieşcare pe capul lui şi pe fecior<ii> lui. 
Încă Stan, fecior lui Drăgan, bani 1 800 [...]2, şi fecior lui, Danciul, bani 1 000  [...]2; şi fecior Pârvului, bani 1 000; şi Chiriţă bani 1 800, şi fecior lui, Neagoe, bani          1 000; şi iar Drăgan bani 1 800 şi fecior lui, Danciul, bani 1 000; şi Baico bani 1800 şi ficioriu lui, Lăpădat, bani 1 000; şi Radivoe cu feciorul lui au luat bani 1 800; şi Dobre, fratele lui Rădivoe, cu fecior lui au luat bani 1 800; şi Lupul cu fecioru lui [...]2 au luat bani 1 800, cu banii de la mâinile lor, de vânzare, şi cu mulţi boieri şi oameni buni mărturii scrişi în zapis.
Şi iar să fie sfintei şi dumneze<ie>ştii mănăstiri ce s-au zis mai sus, nişte rumâni în satul Gârlénii [...]2 pe nume: Dragomir cu fecior lui Amza şi Stoica şi cu doi fecior<ii> ai lor, Dobrea i Staia; şi Stanciul cu un fecior al lui, anume Toma, şi cu un frate al lui, anume Roman şi cu fecior<ii> lor, câţi Dumnezeu le va dărui.
Pentru că aceşti oameni ce s-au zis mai sus, fost-au toţi slobozi, ei şi cu fecior<ii>  lor şi cu par<ţi>le lor dă moşie, mai denainte vreme. Iar când au fost acuma, în zilile domni<i>i méle, iar ei, de a lor bunăvoie, fără nici o silă, au venit înaintea domni<i>i méle de s-au vândut domni<i>i méle rumâni, ei cu fecior<ii> lor şi cu părţile lor dă moşie, orcât să va alége du peste tot hotar, tot pe bani gata.
Şi au luat bani gata în mâinile lor, din mână domni<i>i méle, fieşticare pe capu lui şi pe fecior lui. Însă Dragomir cu feciorul lui, Amza, au luat bani 3 600; şi Stoica cu doi fecior<i> ai lui, anume Dobre şi Staia, bani 3 800; şi Stanciul cu un fecior al lui, anume Toma, şi cu frate-său, Roman, bani 4 600, care fac cin cup bani 12 000, şi cu zapis de la mâinile lor de vânzare şi cu mulţi boieri mărturie scrişi în zapis.
Şi iar să fie sfintei şi dumnezeeştii mănăstiri ce s-au zis mai sus nişte rumâni în satul Gârlénii, anume: Costandin, Staico, Neagul i Pahomie i Sima i Stanciul i Nicula i Radul i Mirea şi cu fecior<ii> lor. Pentru că aceşti oameni fost-au tot slobozi şi cu fecior<ii> lor şi cu par<ţi>le lor dă moşie mai dénainte vréme. Iar când au fost acum, în zilile domni<i>i méle, ei de a lor bunăvoie şi făr<ă> nici o silă, au venit înaintea domni<i>i mele de s-au vândut dum<niei> méle rumâni, ei cu fecior<ii> lor şi cu toate părţile lor dă moşie. Şi au luat bani gata fieştecare pe capu lui şi pe fecior<ii> lui, însă Costandin bani 1 800 şi cu fecior lui, Ivan, bani 1 800 şi fecior lui, nepot lui Costandin, bani 1 000 şi fecior<ii> lui Costandin care sânt 4 fraţi neînsuraţi, anume: Stoica bani       1 000, şi Neagul bani 1 000, şi Pahomie bani 1 000, şi Sima bani 1 000; şi Stanciul bani  1 800 şi fecior lui, Stoica, bani 1 000; şi Necula bani 1 800 şi fecior<ii> lui, Tudosie, bani     1 000, Maxim, bani 1 000 şi Ivan bani 1 000, Dabul bani 1 000; Radul bani 1 800 şi fecior<ii> lui, Stoian, bani 1 000 şi Mirea bani 1 000; şi Albul bani 1 800 şi fecior<ii> lui, Neacşul, bani 1 000 şi Fratea, bani 1 000, şi Marin, bani 1 000, şi Neagoe, bani 1 000, şi Mirea însurat şi cu fecior lui bani 1 800, cin cup bani 28 600 bani.
Şi iar să fie sfintei şi dumnez<e>eştii mănăstiri ce s-au zis mai sus, moşie în satul Amărăştii sud Romanaţi, den câ<m>pu, den pădure şi den apă şi den şăzutul satului, toată moşiia a Amărăştilor ce s-au zis mai sus, fost-au den hotar până în hotar. Pentru că această moşie a Amărăştilor, fost-au mai denainte vreme a răposaţilor moşâlor domni<i>i méle, întânplându-să vreme de au fost vândută acestor oameni den satul Amărăştii mai dinainte vréme; tot au ţinut ei această moşie cu bună pace, până în zilele domni<i>i méle. Iar când au fost acum, în zilile domni<i>i méle, iar satul Amărăştii, ei s-au fost răsipit de biru şi de nevoia lor în toate părţile. Apoi într-aciia, iar popa Mitrea şi popa Din şi popa Pătru şi Grişăţă i Domitru roş i Ştefan Bouroz i Dragomir i Craia i Vâlsan cămăraşul i Diia călăraş i Ivan călăraş i Soica i Prodan i Gago ot Bojăneşti, căzându-le nevoia asupră de au plătit biru şi năpăştile satului Amărăştii, iar ei într-aceaia au făcut moşiia vânzătoare. Apoi văzându domniia mea că nu să cade să o vânză într-altă parte, pentru că au fost această moşie mai nainte vréme de la moşâi părinţilor domni<i>i méle. Apoi au venit înainte domni<i>i méle, în divanul cel mare, ei de a lor bunăvoie şi fără nici o silă, de au vândut partea lor dă moşie domni<i>i méle dreptu 28 000 bani şi i-am scos domniia mea şi den vistierie de taleri, 200 taleri pol, taleri po bani 154 fac aceşte 200 pol taleri întru a 23 000 bani. 
Însă să să ştie fieştecare câţ stânjăni dă moşie au vândutu domni<i>i méle: popa Mitrea cu Grişăţă stânjăni 200; i Domitru roş stânjăni 175; popa Din cu Duşa stânjăni 100; Ştefan cu Bouruz stânjăni 50; Dragomir cu Craia stânjăni 50; popa Dumitru stânjăni 30; Vâlsan stânjăni 25; Lupul Muntean stânjăni 25; Dumitraşco stânjăni 70; Vâlcul stânjăni 70; Stoica călăraş stânjăni 80; Prodan stânjăni 50; şi din funiia Dobroteştilor, stânjăni 100; Roman ot Lăcusteni stânjăni 40; şi Goga ot Bojneşti stânjăni 30; fac peste toată suma, stânjăni 1 095. 
Şi iar să fie sfintei şi domnezeeştii mănăstiri ce mai sus s-au scris, în siliştea Boj<i>neştilor şi în Vrăpciuni, du păste tot hotarul, orcât să va alege, însă moşie fără rumâni, pentru că am fost răscumpărat domniia mea aceaste mai sus-zise, de la Stoiculeţ din Vrăpciuni, stânjăni 150; şi de la Goga den Vrăpciuni, stânjăni 150 şi o vie; şi de la Dumitru, fecior Nanului den Amărăşti, în Vrăpciuni, stânjăni 200; şi de la Neguleţul din Bojineşti, stânjăni 100; şi de la Ciocoată din Bojineşti, stânjăni 80; şi de la Ori<a> den Bojineşti stânjăni 40 şi cu vie; şi de la Voico ot Urzica, în Bojineşti, stânjăni 40; şi iar de la Neguleţ ot Bojineşti stânjăni 130; şi iar de la Neicul ot Bojineşti stânjăni 60, stânjăni câte bani 10 fac stânjăni 1 220 şi cu suma banilor 12 200. Şi am scos domniia mea taleri pol den vistieriia domni<i>i méle, fac această pol de taleri, într-un an, 3 000 de bani, fără partea popii Nanului den Amărăşti, stânjăni 150, şi partea Vlaicului iuzbaşăi, stânjăni 40.
Şi s-au vândut aceşti rumâni mai sus-zişi de a lor bunăvoie şi fără nici o silă şi cu zapis de la mâinile lor la mâna domni<i>i méle.
Iar după aceasta, am dat şi am miluit această sfântă mănăstire a domni<i>i méle ce mai sus e scris, ca să fie sfintei mănăstiri de întărâre şi călugărilor dă hrană, iar domni<i>i méle de pomenire şi părinţilor domni<i>i méle în sfărşitu vecului, Amin!
Iar şi mărturii am pus domnii<a> mea pă: jupan Ghiorma vel ban i pan Dragomir vel vornic i pan Radul vel logofăt i pan Ghinea vel vistier i pan Diicul vel spătar i pan Preda vel cliucer i pan Costandin vel postelnic i pan Barbul vel stolnic i pan Radul vel comis i pan Hrizea vel păharnic i pan Bunea vel slujer i pan Necula vel pitar.
Şi am scris eu, Radul logofăt, fecior Mihalcii, în oraşu Târgovişii la leat 7159 <1651>, mai 17.

	DANIC, Ms. 715, f. 999v-1002.
	Copie rom.
	Alte copii, ibid.: Doc. ist., CMLXX/28; mss. 295, f. 30v-32; 355, f. 50v-56v, toate trei cu data de mai 12.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 375.

93                                                                                       1651 (7159) mai 19

	† Adecă eu, Stoen săpunariul, împréună cu fămiia mea şi cu feciorii mii, scris-am zapisul nostru, ca să fiia de marea crédinţă la mâna părintelui egumenului arhimandritului Leontiia, năstavnicul sfentei monastiri ot Arghiş, cum să să ştiia că i-am <vândut> viia me de la Goleşti, cari easte den susul vi<i>i sfentei mănastiri care au fostu cumpărată <de> do<a>mna Ilena a roposatului Şerban voivod la sat la Goleşti1, însă rozorea de viia 5, cu loc sterpu, cât au avut, în bani gotovi ughi 10. Şi am pus 3 nume în sfântul pomenec pentru bani ughi 15. Şi o-m vândut de a me bunăvoia, să fiia la sfânta mănăstire în ve<a>c.
	Şi cându s-au făcut acestă tocmelă, fost-au: judeţul Ratea cu 12 pârgari i vătaful Ion ot Corbi, ot Goleşti1, Vladul, Stanciul Gheonoiul i sân Albul, i popa Cârstea i Pătru Băra, i Stoica brat Iordan, i Dumitru postelnic i Radu postelnic, Ghiorghi peharnic, ş-alţi mulţi oamini buni.
	Şi pentru credinţa, mi-am pus şi pecete.
	Pis maiu 19 dni, leat 7159 <1651>.
		Eu Stoen.

	DANIC, Ep. Argeş, VI/ 12.
	Orig. rom., hârtie (34,5 x 21), cu o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii lui Stoen.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 377.

94                                                                                       1651 (7159) mai 21

	† Adecă eu, jupâneasa Ilina băneasa, scris-am zapisul meu la mâna Radului Scorţ<e> ot Cacaleţi, ca să fie de mare crede<n>ţă pe<n>tru că acest ţigan fostu-l-au vâ<n>dut banul Radul dr<e>pt ba<ni> gata, ughi 30.
	Deci dumnealui i-au fost dat alt ţigan. Deci acel ţigan n-au fost al nostru, ci au fost al a<l>tora ci şi l-a luat al cui a fost. 
	Deci Radul Scorţe au venit de i-am dat acest ţigan care scrie mai sus, să-i fie dumnealui moşie o<ha>b<n>ică, dum<nea>lui şi coconilo<r> dumnealui, câţ Dum<ne>zeu i va da. 
	Şi câ<n>d am făcut acest zapis, fost-au mulţi boiari mărturie, care ş-or pune mai jos iscăliturile.
	Pis popa Stoica.
	Pis mai 21, leat 7159 <1651>.
		Eu jupâneasa Ilina.
		† Eu Vădislav ot Dranoţi.
		† Eu Radul ot Doba.
		† Eu Preda ot tam.
		† Eu Manea ot Strezeşti.

DANIC, M-rea Câmpulung, LXIII/25.
Orig. rom., hârtie (27 x 21,3), cu un sigiliu inelar pus în dreptul numelui Ilinei. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 378.

95                                                                                      1651 (7159) mai 22

† Adecă noi 12 boiari, anume: Dumitru căpitan ot Gherghiţa i Necula iuzbaşa ot tam i Simbotin roşiul ot tam i pac Simbotin roşiu o<t> tam i Miroslav iuzbaşa o<t> tam i Necula roşiu o<t> tam i Ianiu roşiul o<t> tam i Vlad iuzbaşa o<t> tam i Tihan iuzbaşa o<t> tam i Negre roşiu o<t> tam i Manta logofăt ot Ghenpaţi i Necula Gheormescul ot Răsimnici, carii am fost luaţi pri răvaşi domneşti să hotărâm ocina sventei mănăstiri de la Gruiu, cari ocină easte la Fântănéle ot sud Sac, de către Pădure postelnic cu frate-său, Dumitru logofăt sne Stoicăi spatar ot Filipeşti, şi de cătră pităreasa Gramei pitariul ot Cepturile, cu soţiile ei de moşie.
Deci noi într-acéea mers-am de am tras ocina pen trei locuri la amândoao capitele, şi la mijlocul ocinei, ales-am partea lu Păduri postelnic şi a frăţini-său, lu Dumitru logofăt, de o am dat den jos desprea Tătărăi, alesu-le-au funea la capul ocenei despre răsărit, stânjăni 800, la mijlocul o[cinei], stânjini 400, la capul ocinei despre Loloeşti i Stănceşti, stânjini 325. Şi am pus piatra împotriva pitrilor a Loloeştilor şi Stănceştilor la vâlcea.
Aşa am hotărât şi am tocmit aceaste moşii, cum să nu mai fie pâră şi gâlceavă întru nimenilea, numai să-ş ţie carile partea lui ce i s-au venit pri această hotărnicii. 
Pintru mai mari cridinţă, pusu-ne-am inélili noastre.
Ucil Gherghe vtori portariu.
Pis mai 22 dni, vă leat 7159 <1651>.
† Dumitru căpitan.
† Necula iuzbaşa.
† Sâmbotin.
† I pac Simbotin.
† Miroslav iuzbaşa.
† Necula roşu.
† Ianiu roşu.
† Vlad iuzbaşa.
† Tihan iuzbaşa.
† Negre roşu.
† Manta logofăt.
† Necula Gheormescul.

DANIC, M-rea Cotroceni, XLV bis/1.
Orig. rom., hârtie (32 x 22), cu doisprezece sigilii inelare în fum, puse câte unul în dreptul fiecărei semnături.
Copie ibid., Mitrop. Ţ. Rom., CCLXXVIII/1 a; ms. 206, f. 502-502v.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 379; menţ., Pleşia, Andreescu, M-rea Gruiul, p. 1149. 

96                                                                                  1651 (7159) mai 27

	† [Adi]că eu, Stan Măciucă ot Băşine[şt]1e, Radul popei Opr[ea]1 ot Finţeşte, Hilip ot Jugure[ni, P]1etco i Novac ot tam i Dumitru i brati ego, St[an]1ciul vătaful, scris-am carte noastră popei lu Gil[ort]1 de Finţeşte, cum că se ştie că ne-u luat pre carte jupan Dragomir vel vornic cu Nedelco, ginerili lu Vlad Inimărea, pentru a patra parte de moşie de parte<a> Cârstii postelnicul care au fost vândută lu Vlad Inimărea.
	Deci ne-m strea<n>su toţi naintea lu Manolie vornicul. Deci noi am socotit că n-au <a>vut tre<a>bă Cârste<a> cu moşiia fraţilor lui, a lu Bogdan şi a lu Dan şi a lu Prodan, câ<t> a fost vii [şi]1 despărţiţi numai [...]1 Cârste, den parte<a> lu<i> a patra p[ar]1te, lu Vlad Inimărea iar cu părţili lor, 3 fraţi, să [n-]1aibă fata lu Inimărea [t]1reabă cu densile, nici cu cele 3 părţi ce rămân den parte<a> Cârstii nevândută, ci să le ţie popa Gilort cu feciurii lui, nepoţii Cârstii. Noi aşa am judecat.
	Pis mai 27 dni, vă leat 7159 <1651>.
	Pis Negoiţă gramatic.
		[...] vtori vornic
		† Stan Măciucă
		† Radul
		† Hilip
		† Petco
		† Novac
		† Dumitru
		† Eu Calona logofăt
		† Eu <V>laiculu ce[au]1şu
		† Eu Staico [...]1.

	DANIC, Ep. Buzău, XXXVI/ 1 (b).
	Orig. rom., hârtie (29 x 19,5).

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 381. 

97                                                                                              <1651 mai 27>

	† Să se ştie cum mărturises[c]u eu, Neacşa, sora lu Vlad Inimărea, cu sufletul meu, cum au vândut Cârstea postelnicul a patra parte den partea lui. Iară Vlad I[n]1imărea, el o au neguţat şi bani nu au avut, ci se-au dus la soru-sa, Dobra, în Smârciul, de i-au dat bani, ughi 25, să-i dea pe acea parte a Cârstei, a patra parte, iară cu ceia<lalţi> fraţi treabă să nu aibă.
	Şi mulţi oameni buni au fost: de Blăjeşti, Ion vătaful [ş]1i Radul şi Stoica di[aco]1nul, feciorul popi<i> Stoicăi […]1 şi Co[…] sin călugărului. 
Şi [a]1cesta răvaş s[e-a]1u scris în casa lu T[ud]1or, ginerele babei Neacşi<i>.
	Şi l-am scris eu, Sta[n]1 gramatic.

	DANIC, Ep. Buzău, XXXVI/ 1 (c).
	Orig. rom., hârtie (20,5x19,5). Datat după documentul precedent cu cota Ep. Buzău, XXXVI/1 (b), din 1651 (7159) mai 27, emis pentru aceeaşi problemă. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 382.

98                                                                                       1651 (7159) mai 28

† Adică eu, Despa, şi cu feciorii mei, anume: Udrea şi Colţea, feciorii Radului postelnic ot Găeşti, scris-am şâ mărturisim cu acesta al nostru zapis, cum să se ştii că ne-amu tocmit noi, de a noastră bunăvoie, cu unc<hi>u nostru, Iorga cojocarul, de i-am vândut stânjăni de ocină den Găeşti, den partea noastră1, însă stânjăni 85, stânjănul câte un taler bătut; datu-ne-au bani gata galbeni cinzeci şi şase, ca să-i fii dumnealui moşie stătătoare şâ coconilor dumnealui, câţi Dumnezeu <îi> va dărui, în véci.
	Şi cându ne-amu tocmit cu dumnealui, ne-amu voet cu toţi fraţii noştri de moşâie carii am avut, şâ den jos, şâ den susu. Însă aceşti stânjăni ce scriu mai susu, să avem a-i măsura în latul moşâi<i> cum mérge, şâ în apă, şâ în câmpu, de preste tot hotarul, iar în lungu, cât va mérge moşâia.
	Şi la această tocmeală a noastră1, tâmplatu-s-au de au fostu mulţi boiari mărturii, carii-ş vor pune mai jos peceţili şi isăcăliturili.
	Şâ am scris eu, Udrea postelnic, cu mâna mea.
	Pis measeţa mai 28 dni, leat 7159 <1651>.
		Despa
		Udre.
		Eu Androni2
		Eu Voica.
		Eu Ilie2
		Eu Tatul ot Poiniţă, mărturie.
		Colţe.
		Şărbu Doldur ot Băneşti, mărturie.
		Eu Bogdan ot Poiniţă, mărturie.
		Eu Mihăilă o<t> Poiniţă, sân Arhie.
		Radul postelnic ot Mogoşani. 
Diicul logofăt ot Mogoşani, mărturisim cum scrie mai sus.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CCLXVIII/ 4.
	Orig. rom., hârtie (31,5 x 21,5), cu şase amprente digitale puse în dreptul semnăturilor lui Udre, Despa, Androni, Voica, Ilie şi Colţe.

	EDIŢII: Potra, Tezaurul, p. 270-271, (nr. 427); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 383. 

99                                                                                       1651 (7159) mai 29

	† Adecă eu, Ilie, şi cu fămei-me, Despa, împreună cu feciorei noştre, anume: Udre şâ Colţe, scriim şâ mărturisim cu zapis<u>lu nostru, să fie de mare credinţă la mâna jupânului Iorgă, cum să se şt<i>e că e-m vândutu neşte moşâe <în Găeşti>. Ce dumnealui au zes să-i facem acestu zapis. Cene va întoarce, să fie de gloabă, cene va mai amesteca altele, să de<a> ughi 50 lu vodă, că aşa ne-m tocmit de bunăvoi<e>.
	Pis measeţa mai 29, let 7159 <1651>.
		Ilie
		† Eu Despa.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CCLXVIII/5.
Orig. rom., hârtie (30 x 21), cu două amprente digitale puse în dreptul semnăturilor.  

EDIŢII: Potra, Tezaurul, p. 271 (nr. 428); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 384. 

100                                                                                     1651 (7159) mai 30

	† Adecă eu, Preda şi cu frate-mieu, Ghierghina, ficiorii Stoicăi postelnic ot Urdari, scris-am zapis<ul> nostru, ca să fiie de mare cridinţă la mâna jupânesei Hârsovei spătăresei a spătariul<u>i Mihai ot Coţofeanul, cum se se ştie că n-em vândut ocina, moşie noastră, toată, din Dragomireşti, din jos de Coţofeni, însă jumătate de sat cu rumâni, cu toţi câţi vor fi ai noştri, cu toată moşia di preste tot hotarul, din hotar până <în> hotar, <d>ă presti tot hotarul, din câmpu, din păduri şi din apă, şi din selişte satului cu livăzi, cu vii cu tot, dirept ughi 230.
	Şi o am vândut de a noastră bunăvoie, fără nici o silă. Şi o am vândut pentru căci au grişit di au ucis un om, di au murit şi ni-au luat şigubina. Şi bani n-am avut să ne plătim capetele, ci am vândut această moşie de ni-am plătit capitili. Şi am vândut-o cu ştire tuturor rudiniilor noastre şi a megiiaşilor noştri dimpriju<ru>l locului, şi di sus, şi di jos.
	Şi când o am vândut, fost-au mulţi boiari mărturie, anume: Mihart cliucer ot Şutoia i Danciul logofăt i brat ego i Stanciul ot Pârâiani i Balica paharnic ot Breasta, Ionaşco postelnic ot Cărpeni i Iacov cliucer ot Cernaia i Ianea din Dos i Vladul postelnic ot Bârsăşti i Mihaiu postelnic ot Văgiuleşti i Mihaiu peharnic ot Bresniţa.
	Şi pintru credi<n>ţa>, pusu-ni-am şi digitile.
	Şi am scris eu, Stănimir logofăt ot Cumpini u Târgovişte.
	I measeţa mai 30 dni, vă leat 7159 <1651>.
		Eu Preda.
Eu Gherghina.

	DJAN Covasna, Col. Cserey Emilia, fasc. X, f. 250.
	Copie rom. din 14 iulie 1692.

	EDIŢII: Cernovodeanu, Doc. rom., p. 148-149, nr. 12; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 385.

101                                                                                     1651 (7159) iunie 1

† Adecă eu, Preda clucer ot Greci, scris-am zapisul mieu, ca să fie de credinţă la mâna cumnaţilor miei, jupan Barbul vel cupariu i jupan Matei vel cămăraş, cum să să ştie că mi-au făcut dumnilor bini cu doao sute de galbini de m-au plătit de la jupan Prida vel clucer, de la iunie, din zioa dentăi, până la Sâmtă Mariia cea Mari. Iar noi pus-am pintru cridinţa, pusu-le-am zălog zéci sufleti di ţâgani. Di nu vom putea da banii la zi, să avem a le darea dumnilor acisti zéci sufliti di ţâgani. 
Şi pintru mai adevărată credinţa, am scris eu, cu mâna mea.
Pis iunie 1 dni, leat 7159 <1651>.
Preda clucer ot Greci.

DANIC, M-rea Brâncoveni, XXII/17.
Orig. rom., hârtie (17 x 21,5), cu un sigiliu inelar în tuş pus în dreptul semnăturii lui Preda clucer.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 386. 

102                                                                               <1 iunie -3 iulie 1651>

	Adecă eu, Stoia Arsul, dempreun[ă cu] frati-meu, Opriş, cu feciorii noşt[ri], făcut-am zapisul nostru ca să fie [de]1 bună credinţă la mâna jupanului [I]1van Sârbul ot Nucet, pentru <ca> să să ştie că împresurându-ne moşia de l<a> Necşeasca Iorga şi popa Manea, iar ju[pânu]1ul Ivan au dat cheltuiala şi noi cu bo[ierii]1 am purtat gâl[ceava]1 noastră necşătească.
	Şi aldăm[ăşari, a]1nume: Simion, […Sto]1ia p[…]1şi popa B[ad]1ea ot Cioceni. 
I [pi]1s […]1
Measeţa iunie […]1
Simion.
	Eu Stoia.
	Eu Oc[…]1.
	Eu Stoian.
	Eu popa Badea.

DANIC, Doc. ist. DCCXXXVI/194.
Orig. rom., hârtie (15 x 12), foarte deteriorat, pătat şi rupt. Datat după doc. cu nr. 143, în care este consemnată judecata în cauză privind moşia necşetească şi ancheta celor 12 boieri ,luaţi pe răvaşe domneşti de către Stoia şi fraţii săi. 

103                                                                                     1651 (7159) iunie 2

† Adecă eu, Băilă ot Boténi ot sud Vlaşca, scris-am acest al mieu zapis ca să fie de mari credinţă la mana jupânului Bunei vel slujer cum să să ştie că m-am vândut dumnealui rumân, de a mea bunăvoie, fără de nici o silă, eu şi cu ficiorii miei, anume: Stănilă şi Istrătenie şi Gligorie şi Anghiel şi Radul şi Dan şi cu câţi îm va da Dumnezeu de ici înainte şi cu partea mea de moşâi, câtă se va aleage, deript bani gata ughi 60, ca să-i fim dumnealui rumâni, şi coconilor dumnealui, în véci.
Şi mărturie: jupan Gherghe vistiariul şi jupânul Ghinea niguţătoriul şi unchiiaşul Micul ot Budéni i Radul bănişorul di<n> Oslea.
Şi pentru credinţa, pusu-ne-am şi peceţile.
† Measeţa iunie 2 dni, vă leat 7159 <1651>.
Eu Băilă
Gg…noj [...] marthraj
Gherghe vistiar
Eu Micul ot Budeni
Eu Radul.

DANIC, Doc. ist., CCXCIX/140.
Orig. rom., hârtie (30 x 21), cu trei amprente digitale puse în dreptul semnăturilor lui Băilă, Micul şi Radul.

104                                                                                     1651 (7159) iunie 2

	Hrisov al lui Mateiu Basarab voievod <dat lui> Diicului vel spătar şi feciorilor lui, ca să le fie moşie la Minceşti, sud Olt.

	Doc. ist., MCMLXVII/10, f. 8v.
	Rez. inserat în hotărnicia din 1850 a moşiei Flocoşani. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 387. 

105                                                                                     1651 (7159) iunie 4

	† Milostïü Boıïü, î› Mateü Basaraba  voevoda  i gospodinß bßsoi Zemli Á¨ggrrovlaxozaplanenskom¨. Davat gospodsvo mi sïå poveleanïi gospodstva mi, p›çtennom¨ i vhrnnom¨ bolår gospodstva mi Nhg¨l vataf za aprozi i za posthlniçi i s´s sinii emu elici Bog´ dast ækoıe da est emu selo B´k´lewïi ›t s¨dstvo „lt, însă tot satul, cu toţi rumânii şi cu tot venitul şi cu tot hotarul, den hotar până iar în hotar, veri cât se va alége.
Pentru că acest sat ce scrie mai sus, Băcăleştii, fost-au al jupânului Dumitru Ochiut, unchiul Neagului vataf, de cumpărătoare încă mai denainte vréme şi tot l-au ţinut cu bună pace. Iar după acéia, când au fost acum, în zilele domni<i>i méle, întâmplatu-s-au jupânului Dumitru Ochiut moarte şi au lăsat acest sat, Băcăleştii, nepotu-său, Neagului vataf, ca să fie al lui de moşie şi să aibă a-l griji şi a-l pomeni cum se cade. Şi tot l-au ţinut Neagul vataf cu bună pace. 
Iar după acéia, sculatu-s-au Dumitru Sârbul sin Vasilie Culea ot Necopoe cu pâră, zicând cum jumătate de sat den Băcăleşti easte al lui, cumpărat de tată-său, Vasilie Culea. Şi au venit împreună cu Neagul vataf de s-au pârât de faţă, înaintea domni<i>i méle în divan. Şi aciiş au scos Neagul vataf un zapis al lui Vasilie Culea scriind cum au avut cu Dumitru Ochiut o socoteală de când au fost amândoi soţie la ocnă şi i-au rămas dentra-acea socoteală datoriu ughi 110.
	Deci pentru aceşti bani au făcut tocmeală cu Dumitru Ochiut de i-au dat toată partea lui ce au avut în Băcăleşti, însă jumătate de sat, să fie al lui de moşie stătătoare. Deci Dumitru Sârbul sân Vasilie Culea onde necrezând cum easte acel zapis al tătâine-său, făcut-am domnia mea judicată şi l-am trimis la cinstitul şi preasfenţitul părintele nostru, chir Paisii, patriiarhul Ier<u>s<a>l<i>mului, ca să ia asupra lui cartea sfenţi<i>i sale de afurisanie cum nu easte acel zapis al tătăine-său, ce easte mincinos.
	Deci Dumitru Sârbul nu s-au cutezat să meargă la sfen<ţia> sa, părintele, să ia carte de legătură, ce iar au venit la domnia mea de au mărturisit cum easte acel zapis adevărat al tătâine-său şi au lăsat şi el pre tocmiala lui. Şi ca să nu ia blestemul tătâine-său, carele scrie într-acel zapis al lui, ce să aibă a ţinea Neagul vataf tot satul, cum easte lăsat de unchiu-său, Dumitru Ochiut. Şi încă au mai întărit Dumitru Sârbul această tocmeală şi cu alt zapis de la mâna lui la mâna Neagului vataf, cum scrie m[ai sus c]a să nu mai aibă de acum nainte treabă nici cu Neagul vataf, nici cu cocoana unchiu-său, lui Dumitru Ochiut. Pentru <că> au rămas de lége şi de judecată denaintea domni<i>i miale den divan. 
Sego radï dadox i gospodstvo mi pan Nhg¨lov vatax ækoıe da est em¨ v´s selo Bakalewïi i v´s se veçin  za dhdino i vß ›xaba sinovom i vn¨kom i prevn¨çetom i ne ›t kogoıdo nepokolhbimom nad reçenïa gospodstva mi. 
	Se ¨bo i svedïteli postavix gospodstvo mi: pan Ge›rma vel ban Kralevskom¨ i pan Dragomir vel dvornik i pan Rad¨l vel logofet i Ginh vel vistier i Dïik¨l vel spatar i Barbul vel stolnik i Rad¨l vel komis i Xriza vel pexarnik i Kostandin vel postelnik. I ispravnik, Rad¨l vel logofet.
	I napisax azß, Stoika ¸ßrbanoviça ¨ grad Trßgovweskom¨, ünïe dÚ d´ni, vß låt #zr‹nƒ.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CXLII/ 6.
	Orig. rom., hârtie (43,5 x 28,5), sigiliu mijlociu, timbrat.
	Copie, ibid.: CXLVII/ 25, f. 3-4.

	Reg., Doc. jud. Teleorman, I, p. 168 (nr. 354); rez., Aricescu, Indice, I, p. 44 (nr. 560); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 388.

106                                                                                    1651 (7159) iunie 6

	† Adecă eu, Ghierghi, dvornicul ot Sărdăneşti, scriu şi mărturisescu cu acesta [a]l mieu zapis, ca să fie de bună credinţă la sfinta mănăstire Strâmba, hram Sfânta Troiţă şi la mâna v[e]1rilor mie, Preda i Stamatie, ca să să ştie când au fost acum, în zilele mări<i>i sale, d<o>mnu nostru, Io Mat[e]1iu Basarab voievod, noi am avut pâră şi gâlceavă unii cu alţii la divan pentru o ţigancă a sfint[e]1i mănăstire Strâmbei, anume Gagiia ţiganca cu fétele ei, care ţigancă o au ţinut un ţigan al mieu.
	Deci m-au ajunsu veri<i> mie, Preda i Stamatie, cu légea şi cu judecata, ca să jur eu cu 6 boiari cum se-au plătit această ţigancă mănăstirii cu schimbu, iar eu apoi am socotit cum văzând că coconi nu mi-au dat D[um]1nezeu den trupul mieu, m-am tocm<i>t cu mănăstirea şi cu ctitorii ve[rii mei]1 ce scriu mai sus, cum să mă hrănescu eu cu fétele Gagii ţig[ancii până cât voi]1 fi eu viu, iar după moartea mea, să fie ţigancele pre seama sfintei mănăstiri Strâmbei cum au fost. Şi încă fiind şi eu de postrig şi ctitoriu mănă[s]1tirii, după moartea mea am lăsat de pomea<n>ă sfintei mănăstirii, jumătate den sat d[e]1n Sărdăneşti, partea mea cu viile, cu casele méle cu besearica hram Sfeati Necolae, ca să fie metox sfintei mănăstiri Strâmbei, cum unde-m vor zăcea oasele. Şi ţiganii toţi carii se trag despre partea mamei Ancăi, anume: Radul i Dumitru i Gruia, ca să fie mănăstirii întărire şi de hrană şi noao pomeană în veac.
	Aşijderea, şi dentr-alte moşii ce se va afla despre mumă-mea jupâneasa An[ca]1, toate să fie pre seama acestor doao sfintei mănăstiri.
	Aceasta am s[cris]1. Pentru credinţa mi-am pus pece[t]1ea şi iscala. Şi alţi boiari [... ]1 iscăliturili mai [...P]1ătru logofăt vă grad Târgovişte.
	Measeţa iunie 6 dni, vă leat 7159 <1651>.
		† Eu Gherghe vornic ot Sărdeneşti
		Barbul vel stolnic
		Stroe vistiar
		Preda vel cliucer
		Eu Preda ot Năsăpu
		Drăghici vtori vistier
		Eu Dreghiciu păharnic.

	DANIC, Ep. Râmnic, C/23.
	Orig. rom., hârtie (40,5 x 28, 5), cu un sigiliu inelar în tuş pus în dreptul semnăturii lui Gherghe vornic.

	EDIŢII: Ştefulescu, Strâmba, p. 114-115; Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 391.

107                                                                                     1651 (7159) iunie 6

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› Matei Basaraba voevodï i gospodinß vßsoi Jemle Ággrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïÓ povelhnïi gospodstva mi svhtomÁ boÈestvenïi monastir gospodstva mi ›t DlßgopolÓ, xram Áspenïe Bogorodice, i vßshm bratïam elici ÈivÁwix ›bithli toi, ækoÈe da est svhtomÁ monastirÁ edna vinogradõ Á dhlÁl Pitewïlom, na XÁma, zaneÈe › est pokÁpil egÁmena Melxïe ›t na s¥novi popa Íerban ›t Pitewi, ja #iÚ aspri gotovi, i sßs japis ›t prodanïe ›t rÁkami ix.
	I pak pokÁpil est egÁmenax Melxïe edin rßjor ja vinogradõ Á dhlÁl Ijvoranilor, kod vinogradï çto sßm bil pokÁpil gospodstvo mi monastir i ›t na Parasko kÁpecÁ <i> ›t na Stati grßk, ja #i‹x aspri gotovi i sßs japis ›t prodanïe.
	I pak da est svhtamÁ monastir DlßgopolÓ edin mesto ja kÁkÓ, po kod svhtaa monastire, Á varoÎ, ›baçe da se jnaet mesto2 ›t vodinica dori Á Ciganïe, ja neÈe est pokÁpil Melxïe egÁmena tog mesto ›t na star VlaikÁl Komch ›t Dlßgopol, ja #vÚ aspri g›tovi i sßs japis ›t prodanïe.
	I pak pokÁpil est egÁmena Melxïe ›t na ÈÁpanica AnkÁca i ›t s¥7novi eå, Xrija, DÁmïtraÎko, ›t PïetroÎani edin veçinß, na ime î›n, sßs s¥novi ego, po ime2 TÁdÁrÁ i Mardarïe i Ginh, i sßs s¥novi ix, ja #j‹õ aspri  gotovi i sßs japis ›t rÁkami ix ›t prodanïe, sßs bolhri svedïtelïe.
	I pak pokÁpil est egÁmena Melxïe edin çelhd ja gava›ni, na ime BßÈan ciganÁl, i sßs acigankam sa, Kera, i sßs vsix s¥novi ix, ›t na Krhca Mantev  i ›t na s¥nÁ si, Gï›rma, ja #dÚ aspri gotovi, koe acïgani bili sÁt pakiÈe svhtamÁ monastir Dlßgopol, dalni ja pomhna ›t ÎÁrom sÁ, popa ÆnÓ klisïar, çto est bil na Cßrskva Gospodska, tam Á DlßgopolÓ, i sßs japis ›t prodanïe.
	I pak pokÁpil est egÁmena Melxïe edna dßwera ja cigan, na ime Stançh, ›t na bawom si, Dobre cigan, i ›t na ciganka ego, Nhga, ja #g‹õ aspri gotovi, koe cïgankß vßjimal est pakiÈe edin acïgan svhthi monastir, na ime RadÁl, s¥nß BarbÁlov cïganÁl, i sßs japis ›t prodanïe, sßs varoÎani svedïteli2 Staiko sÁdecÁ i s¥nÁ si, Dïækon, i Stoika, i StançÓl LhloÓl, i Dona  sÁdecÁl, i GikÁl cigan tog star, BarbÁl ciganÁl, Paraskiva cïgan, RadÁl, Kostandin, cïganïi. 
	Sego radï, dadox sßm i gospodstvo mi svhtomÁ boÈestvenïi monastirÁ DlßgopolÓ æko da est sïi vinogradï, i veçini, i mesto, i acïgani ja dhdïnß i vß ›xab i ÁtvrßÈdenïe, a gospodsta mi pomhno vß vhkÁ, i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i svedïteli postavix gospodstvo mi2 ÈÁpan Gï›rma vel ban, ÈÁpan Dragomir vel dvornik, ÈÁpan RadÁl vel l›g›fet i ÈÁpan Ginh vistïer i DïikÁl spatar, BarbÁl stolnik, RadÁl komis, Xrija pexarnik, K›standin postelnik. I ispravnik, ÈÁpan RadÁl vel l›g›fet.
	Pis aj, DÁmïtrÁ l›g›fet, vß na stolni gradõ Trßgoviwe, mhseca Ónïe qÚ d´ni i ›t Adama, vß lht #jr‹nƒ.
		î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
		î› MateÓ v›ev›da <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele sfintei, dumnezeieştii mănăstiri a domniei mele din Câmpulung, hramul Adormirei Maicii Domnului, şi tuturor fraţilor câţi vieţuiesc acest lăcaş, ca să fie sfintei mănăstiri o vie în dealul Piteştilor, la Huma, pentru că a cumpărat-o egumenul Melhie de la fiii popii Şerban din Piteşti, pentru 8 000 aspri gata, şi cu zapis de vânzare de la mâinile lor.
Şi iar a cumpărat egumenul Melhie un  răzor de vie în dealul Izvoranilor, lângă viile ce le-am fost cumpărat domnia mea mănăstirii, de la Parasco neguţătorul şi de la Stati grecul, pentru 8 600 aspri gata, şi cu zapis de vânzare.
Şi iar să fie sfintei mănăstiri Câmpulungul un loc de casă pe lângă sfânta mănăstire, în oraş—însă să se ştie locul: de la moară până în Ţigănie—pentru că a cumpărat Melhie, egumenul, acest loc de la bătrânul Vlaicu Comcea din Câmpulung, drept 2 000 aspri gata şi cu înscris de vânzare.
Şi iar a cumpărat egumenul Melhie de la jupaniţa Ancuţa şi de la fiii ei, Hriza, Dumitraşco, din Pietroşani un vecin, anume Ion, cu fiii lui, anume: Tuduru, şi Mardarie, şi Ghinea, şi cu fiii lor, pentru 7 400 aspri gata şi cu zapis de la mâinile lor, de vânzare, cu boieri martori.
Şi iar a cumpărat egumenul Melhie un sălaş de ţigani, anume Băjan ţiganul şi cu ţiganca sa, Chera, şi cu toţi fiii lor, de la Creaţa a lui Mantea şi de la fiul său, Ghiorma, pentru 4 000 aspri gata. Carii ţigani au fost iarăşi ai sfintei mănăstiri Câmpulungul, daţi de pomană de la cumnatul lui, popa Ianiu clisiarul, ce a fost la biserica domnească, acolo, în Câmpulung, şi cu zapis de vânzare.
Şi iar a cumpărat egumenul Melhie o fiică de ţigan, anume Stancea, de la tatăl ei, Dobre ţiganul, şi de la ţiganca lui, Neaga, pentru 3.400 aspri gata, care ţigancă a luat-o iarăşi un ţigan al sfintei mănăstiri, anume Radul, fiul Barbului ţiganul, şi cu zapis de vânzare, cu orăşeni martori: Staico judeţul şi fiul său, Diaconul, şi Stoica şi Stanciul Lăloiul şi Dona judeţul şi Ghicul, ţiganul cel bătrân, Barbu ţiganul, Paraschiva ţiganul, Radul şi Costandin, ţiganii.
Pentru aceea, am dat şi domnia mea sfintei, dumnezeieştii mănăstiri Câmpulungu ca să-i fie aceste vii, şi vecini, şi locul, şi ţiganii de dedină şi de statornică întărire, iar domniei mele pomană în veac şi de nimeni neclintită, după hotărârea domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban, jupan Dragomir mare vornic, jupan Radul mare logofăt, jupan Ghinea vistier şi Diicul spătar, Barbul stolnic, Radul comis, Hrizea paharnic, Costandin postelnic. Şi ispravnic, jupan Radu mare logofăt.
Am scris eu, Dumitru logofăt, în scaunul cetăţii Târgovişte, luna iunie, şase zile, şi de la Adam în anul 7159 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn
Io Matei voievod <m. p.>

DANIC, M-rea Câmpulung, L/2.
Orig. slav, hârtie (43,5 x 28,5), sigiliu mijlociu, timbrat.
Trad., Doc. ist., CMX/605; ms. 204, f. 423-424.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 390.

108                                                                                     1651 (7159) iunie 7

	Adecă eu, Anghel ot oraş Flocii, făcut-am acest zapis al mieu, la mâna părintelui Parthenie ot sfânta mănăstire Vaideei, hramul Arhanghelilor Mihail şi Gavriil, cum să se ştie că ne-am împăcat cu părintele Parthenie, că au trimis măriia sa vodă, Mateiu Basaraba voievod, au trimis pe Mihaiu ceauşul de sută de aprozi să ne ia seama. Şi după ce va lua seama, să ne împace. 
Şi ne-au luat seama foarte bine şi pe dreptu, însă pentru moşiia ot Sărăţeni, însă stânjăni 300 a lu Meiot. Şi pentru altă moşie a lu Balotă şi pentru moşiia Lecăi, fiiul agăi ot Bucu, şi pentru toată moşia cât face peste tot, me-au dat banii toţi măria sa vodă, însă bani gata ughi 155, de peste toată moşiia, însă ce e scrisă mai sus. Şi ne-am împăcat şi am aşăzat toate lucrurile precum e mai cu dreptate. 
	Şi când am făcut acest zapis, fost-au oameni buni. Şi cum ştiu şi oroşanii: Hranete Blagodescu şi Leca Meiotă şi Stan iuzbaşa ot Mătăsăşti şi Hranite judeţul şi Stroia aprod şi Udrea aprod şi Stan Răul ot Sloboziia şi Stroia curteanul şi Clima şi Gligore, frate-său, şi Bratul şi Stoica şi Nuţa şi Tudor lu Gurun şi Mihaiu, cum şti<u> şi sătenii împrejur. Şi cine va sta de acum înainte a trage gâlceavă fără de ispravă şi a să pârâ, ori copi<i>i miei, ori rudeniia mea, să hie afurisit şi proclet dă 318 părinţi şi legat cu Iuda împreună. 
Şi pentru credinţă, pus-am şi peceţile. 
S-au scris în luna lu iunie 7 dni, 7159 <1651>.
	Şi am scris eu, Anghel, la mănăstire, cu ceauşul Mihaiu î[mpr]eună.
		Anghel. Stan iuzbaşa. Hranete. Meete. Mihaiu ceauşul. Hranite. Hranete judeţ. Stan Răul. † Bratu. † Stoica. † Nuţa. † Gligore. † Stroia. † Streia aprod. 

DANIC, Ms. 314, f. 185.
Copie rom.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 392.

109                                                                                     1651 (7159) iunie 8

† Milostïeü Boıïeü, î>› Mateï Basaraba voevoda i gospodinß, piÎem gospodstvo mi, ţie, judeţ de la oraşul domni<i>i méle di la Argiş, şi voao, tuturor carii aveţ mori pre apă acolo pre iaz. 
Cătră aceasta vă dau în ştire domnia mea, că mi-au scris domni<i>i méle părintele igumenul di acolo, cum că nu mai el să scoală cu oamenii mănăstirii di lucrează la iaz când să strică şi cheltuiaşte de-l face, iar voi nu veţi să vă sculaţi să lucraţi, nici nu veţi să chiltuiţi dinpriună, ci numai ci vă <h>răniţi cu morili voastre pre acel iaz şi vă faceţi în pizmă di nu veţi să ajutaţi. Di cari lucru să căutaţi de vréme ce veţi vedea această carte a domni<i>i méle iar voi cum mai curând să aveţi a vă strângirea toţi carii aveţi mori pre acel iaz şi să puneţi toţi dégitili dimpreună să întoarceţi toate chiltuiala părintelui igumenului, ce va zice că au chiltuit singur la acel iaz.
	Şi de acum înainte când să va mai strica, să aveţi a vă scularea toţi, împreună aceia cu morili şi să săriţi să mergeţi să-l dirégiţi, să nu carea cumva să faceţi într-alt chip ca până acum sau să nu ascultaţi di porunca domni<i>i méle ci vă poruncescu, că apoi bine să ştiţi că mare certari veţi să petreceţi di cătră domnia mea.
	Şi să fie volnicu părintele igumenul să aibă a vă oprirea morili, să nu vă <h>răniţi cu dânsili, carii nu vor vrea să-i plătească chiltuiala, neci nu vor vrea să meargă la lucrul iazului.
Aceasta vă scriu domnia mea, într-alt chip să nu faceţi. I ispravnik, sam reçe gospodstva mi. 
Pis ü¨nie iÕ d´ni, lht#zr‹nƒ <1651>.
		î› Mateü v›ev›da, milostïü Boıïü gospodin´.
î>› Mateü voevoda <m. p.>

	DANIC, Ep. Argeş, LXIX ter/ 10.
	Orig. rom., hârtie (28,5 x 20), sigiliu domnesc, inelar, octogonal în chinovar.
	
Rez., Aricescu, Indice, I, p. 81 (nr. 1061); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 393. 

110                                                                                   1651 (7159) iunie 10
	
Adecă eu, Badea pârcălab, împreună cu feciorii mii, dat-am zapisul nostru la mâna nepotu mieu, Tudoran paharnic, cum să să ştie că i-am datu pentru o ţiganca, Floarea, ce au ţinut un ţigan al mieu, Badea, 2 copile. Deci noi aşa i-am dat noi, două copile de ţigan, una Stana, luată de la Stroie, cumnatul mieu, ş-alta, Anca. Însă pentru copila de ţigan luată de la Stroia, au să-mi dea bani, au alta. Martori: Arsenie căpitan, Lăudat comis din Vlădeni, Pârvul vornic din Negeşti, Manta cupeţ.
Pis Cânda Năsturel, measeţa iunie 10 dni, leat 7159 <1651>.

DANIC, M-rea Câmpulung, CCCLIII/18.
Orig. rom., hârtie (30,5 x 21). 
Copie ibid., ms. 137, f. 387v.

EDIŢII: Năsturel, Genealogia Năsturelilor, XI, p. 288; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 396; menţ., Răuţescu, Câmpulung Muşcel, p. 154. 

111                                                                                  1651 (7159) iunie 10

	† Eu, jupan Costandin vel postelnic. Zapisul mieu la mâna Barbului capitan Bădeanul, cum să să ştie că au venit aici la noi de ne-au arătat nişte zapise ale lui Gavrilă spatar, în care zapise scriia cum i-au vândut o roată de moară în satul Zoreştii, în gârla dencoace, derept ughi 13.
	Derept acéia şi noi, văzând cumpărătoare dreaptă, dat-am şi am lăsat să ţie Barbul capitan acea roată de moară cu bună pace, să nu aibu treabă nici eu, nici jupâneasa Ruxandra, nici nimenili den rudeniili lui Gavrilă spatar, pentru căci această roată de moară nu l-au socotit cei 6 boiari tocmélnici, nici s-au scris în cartea lor, ce se-au lăsat să-l ţie Barbul capitan cum i l-au vândut Gavrilă spatar. Iar de se va adevăra că nu easte într-acel vad o roată deplin, să aibu a-i întoarce de la mine bani pre cât va lipsi dentra acea roată şi ce va face dentra acei ughi 13. Iar alt val sau bântuială de nimenili să nu aibă, ce să-i fie stătătoare în veac. 
	Şi pentru adeverinţa, fost-au mulţi boiari mărturie, carii-ş vor pune peceţili şi iscalele mai jos. Şi eu încă mi-am pus pecétea şi iscala cu mâna mea.
I napisax az´, Stoïka logof´t, ¨ grad Trßgoviwïskomu. 
Ü¨nie ïÕ d´ni, lht #zr‹nƒ <1651>.
		Costandin vel postelnic
		Hrizea vel paharnic
		† Lefter ot Odobeni
† Giurgil ot tam
† Eu Manea al Ghiurii
Dragomir ot Sărata
† Lupşă iuzbaşa
† Dragul iuzbaşa ot Cislău
† Eu Balea logofăt ot Chiojdu.
	
	DANIC, Doc. ist., DCXXI/103.
Orig. rom., hârtie (30,5 x 20,5), cu un sigiliu inelar în tuş pus în dreptul semnăturii lui Costandin vel postelnic.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 395.

112                                                                                   1651 (7159) iunie 10

Neacşul din Urseşti au dăruit văru-său, Iremii, şi a Florii, partea de moşiie a lui, toată câtă să va alege, şi în sat, şi în câmp, şi peste tot locul, câtă să va alege, din hotar în hotar. Şi 2 pământuri din partea orzăţească, unul în Gura Rămnei, altul pe lângă drumul cel mare. Cu multe mărturii. 
	7159 <1651> iunie 10.

	DANIC, Ms. 464, f. 95v.
	Copie rom.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 397.

113                                                         1651 (7159) iunie 10, Târgovişte

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba voevodï i gospodinß vßsoi Jemli Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïi povelhnïi gospodstva mi poçtennom bolhrin gospodstva mi ÈÁpan DÁmitraÎko FilipeskÁl biv vel stolnik i çedo si, Pannov l›g›fet, i sßs  s¥novi ix eliceÈe Bogß darovax ækoÈe da sÁt im edin çelhd ja gava›ni, na ime Rßpa cïganÁl, s¥nß LÁpÁlov ciganÁl, i sßs acigankam sa, Stana, dßwira Radev cigançev, i sßs vßs çelhd ix. Ja neÈe est tog acigan, Rßpa, s¥nß LÁpÁlov ciganÁl, ›n est bil Dragomirov kßpitan ›t KßlÁgßrhni ja pokÁpenïe, a Stana ciganka, dßwera Radev cïgançev, ›na est bil ÈÁpanov DÁmïtraÎko stolnik ja dhdïno, dalna promenenïe Dragomirov kßpitan i vßs bil po rajloga ego.
	A potom kßda est bil n¥nh vß d´ni gospodstvo mi, a Dragomir kßpitan ›t KßlÁgßrhni ›n se vßstanil tere est prodal i po Rßpa ciganÁl i po Stana ciganka Stanov prßkßlabÁl MßnjÁl ›t Trßgoviwe ja Ù‹g Èiltï, sßs japis ›t prodanïe. Vß tom, ÈÁpan DÁmitraÎko stolnikÁl FilipeskÁl ako ›bshtil i prifatil est ja vestïÓ, sÁwi ›ni naÓ povoleni dago pokÁpil sïi viÎe reçeni acigani niÈli drÁqi lÓdïi straneni, poçto radï est bil Stana ciganka ix ja dhdïnno, prïidet pred gospodstva mi, Á velikïi divan, tere se prhÎese ja licÁ sßs Stan prßkßlabÁl MßnjÁl. 
TaÈe vß tom i gospodstvo mi sßm gledax i sÁdix po prav i po jakon, kÁpno sßs vsixmi poçtenni mi, pravitelïi gospodstva mi i dostejal est ÈÁpan DÁmïtraÎko stolnik FilipeskÁl po Stan prßkßlabÁl MßnjÁl sßs jakona  i sßs divanÁl, tere est povratil n›vcïi najad, abïe, ›t pred gospodstva mi, ›t divan, ›baçe Èiltï  Ù‹g, i vßjimal est ciganïi ›t na kßwa ego. I ›stal est Stan prßkßlab MßnjÁl ›t jakon i ›t sÁÈdenïe ›t divan,
	Sego radï, dadox sßm i gospodstvo mi ÈÁpanov DÁmitraÎkov stolnik i s¥nÁ si, Pana logofet, ækoÈe da sÁt im Rßpa cigan, s¥nß LÁpÁlov cigan, i Stana ciganka, dewera Radev cïgançev, ja dhdïno i vß ›xab ix i s¥novom i vnÁkom i prhvnÁçetom vß vhkÁ, i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe i  svedïtelïe postavixom gospodstvo mi2 ÈÁpan Gï›rma vel ban Kralevskago i ÈÁpan Dragomir vornik, ÈÁpan RadÁl logofet, Ginh vistïær, DïikÁl spatar, BarbÁl stolnik, RadÁl komis, Xrija pexarnik i ÈÁpan K›standin velikïi postelnïk. I ispravnik, ÈÁpan RadÁl vel l›g›fet.
	I aj, DÁmïtrÁ logofet BoldïçÓ, naçertax, vß nastolni grad Trßgoviwe, mhseca Ónïe ïÕ  d´ni i ›t Adama, vß lht #zr‹nƒ.
		î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodin.
		î› MateÓ v›iv›da <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele cinstitului boier al domniei mele, jupan Dumitraşco Filipescul fost mare stolnic şi fiului său, lui Pannă logofăt şi cu fiii săi, câţi Dumnezeu i-a dăruit, ca să-i fie un sălaş de ţigani, anume Râpa ţiganul, fiul lui Lupul ţiganul, şi cu ţiganca sa, Stana, fiica Radei ţigancei, şi cu toţi fiii lor, pentru că acest ţigan, Râpa, fiul lui Lupul ţiganul, a fost al lui Dragomir căpitan din Călugăreani, de cumpărătură, iar Stana ţiganca, fiica Radei ţigancei, a fost a jupanului Dumitraşco stolnic, de dedină, dată schimb lui Dragomir căpitan şi a rămas pe seama lui. 
Iar apoi, când a fost acum, în zilele domniei mele, iar Dragomir căpitan din Călugăreani, el s-a sculat de a vândut şi pe Râpa ţiganul şi pe Stana ţiganca lui Stan pârcălabul Mânzul din Târgovişte, pentru 63 galbeni, cu zapis de vânzare. Întru aceea, jupan Dumitraşco stolnicul Filipescul, dacă a prins de veste şi fiind el mai volnic ca să cumpere aceşti mai sus zişi ţigani, decât alţi oameni străini. Pentru că a fost Stana ţiganca a lui, de dedină, a venit înaintea domniei mele, de s-a pârât, de faţă, cu Stan pârcălabul Mânzul. 
Astfel, întru aceea, domnia mea singur am cercetat şi judecat după dreptate şi după lege, împreună cu toţi cinstiţii dregătorii domniei mele şi l-a ajuns jupan Dumitraşco stolnic Filipescul pe Stan pârcălabul Mânzul cu legea şi cu divanul ca să întoarcă banii înapoi, îndată, înaintea domniei mele, din divan, însă galbeni 63, şi a luat ţiganii de la casa lui şi a rămas Stan pârcălab Mânzul de lege şi de judecată din divan.
Pentru aceasta, am dat domnia mea jupanului Dumitraşco stolnic şi fiului său, Pană logofăt, ca să-i fie Râpa ţiganul, fiul lui Lupul ţiganul, şi Stana ţiganca, fiica Radei ţigancei, de dedină şi de ohabă lui şi fiilor lui, şi nepoţilor, şi strănepoţilor în veac şi de nimeni neclintit după porunca domniei mele.
Iată şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir vornic, jupan Radul logofăt, Ghinea vistier, Diicul spătar, Barbul stolnic, Radul comis, Hriza paharnic şi jupan Costandin mare postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
Şi eu, Dumitru logofăt Boldiciu, am scris, în cetatea de scaun Târgovişte, luna iunie 10 zile şi de la Adam, în anul 7159 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Matei voievod <m. p.>

DANIC, Doc. ist., XCV/32.
Orig. slav, hârtie (44,3 x 29), sigiliu mijlociu, timbrat, cu timbru mobil. 

114                                                                                   1651 (7159) iunie 12

† Zde bolhri<i> tocmélnici ai părintelui Vasilie Bistricianul şi ai lu Stroi şi ai lu Todor ot Măldăreşti pre nume: Radul vel l[ogofăt] i Deicul vel spătar i Barbul vel stolnic i Dumitraşco stolnic Filipiscul i Marco vel armaş i Bunea vel slujer, ca să caute acişti 6 boiari carii scriu mai sus, di să-i judici şi să-i tocmească pentru nişte ţigani ai mănăstirii Bistriţii ci au fost împrisuraţi di Măldăreşti. Dici să-i judece şi să-i tocmească cum va fi pre deript ai cui se vor cădea să-i ţie, mănăstirea Bistriţa au Măldăreşti. Deci com veţi judica şi com veţi afla. Şi zioa acom, vineri.
Pis ü¨nie vïÕ d´ni, lht#zr‹nƒ <1651>.
		î›> Mateü v›ev›da, milostïü Boıïü gospodin´.

DANIC, M-rea Bistriţa, LIV/391.
Orig. rom., hârtie (20 x 14,8), sigiliu mijlociu, în chinovar.
Copie, ibid., ms. 194, f. 390.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 399.

115                                                                                 1651 (7159) iunie 12

† Milostïeü Boıïeü, î› Mateï Basaraba voevoda i gospodinß. Davat gospodstvo mi, sïü povelhnïe gospodstva mi, sl¨g¨ gospodstva mi, Ianachie sân popei Borcii clisiiarul [...] cu feci<o>rii lui, câţi Dumnezeu i va da, ca să fie volnic cu ace<a>stă carte a dumni<i>i méle de să-ş ţie a lui dereptă moşie den Ageşti ot Elhov, de peste tot hotarul, şi cu viile şi cu casele, pentru că acestă moşie fost-au a lui de moşie de strămoşie şi tot o au ţinut cu bună pace, până acum, în zilele dumni<i>i méle. 
	Iar când au fost acum, sculatu-se-au Ianache de să-ş vânză moşie şi ş-au întrebat toţ oamenii lui care va pute să cu<m>pere acestă moşie a lui, ce scrie mai sus. Aflatu-se-au Hiera vornicul ot Piscure ca să o cumpere ace<a>stă moşie. Deci cu dânsul nu o au putut tocmi, ce o au tocmitu cu Neagul vătaf za aprozi, stânjănul câte 6 costande, şi i-au făcut şi zapis de la mâna lui. 
Iar într-acéia, cumnată-său, Hiera vornic, sculatu-se-au cu pâră, zicând că easte el mai vol<nic> de să cumpere şi au lepădat toţ banii Neagului vătaf îndărăt şi au dat şi el câte 6 costande pre stânjăn. Iar vii[le] şi casele nu i le-au fost cumpărând cu preţ, ce au vrut să i le ia în sila lui. [Der]3eptu aceae, deca au văzut Ianache aşa, au venit naintea dumni<i>i méle în divan [...]3 cu Hiera vornic în pâră. 
Într-acéia, du[m]3nia mea am căutat şi am judecat [demp]3reună cu toţ cinstiţii deregător[ii]3 dumni<i>i méle şi am dat lu Ianach[e să]3 ţie moşiia şi viile şi casile cu bună pace şi să-i întoarcă [ş]3i banii Hirăi dvornic îndărăt, nici să vânză unuia, nici altuia, pentru că au rămas Hira vornic de lége şi de judecată denaintea dumni<i> i méle cum mai multă treabă şi lucru cu moşiile l<u>i să n-aibă, ce să-ş ţie Ianache moşie cu pace, cum scrie mai sus, şi cum scrie şi în cărţili cele bătrâne, să fie ohabnică feciorilor, nepoţilor, strănepoţilor în veac. Iar care dentrînşie să fie de pradă, care va scorni pâră, pentru că aşa am judecat dumnia mea. Inako da nhst. I ispravnik sam reçe gospodstva mi. 
Pis ¨ T´rgoviwi.
Mhseca ü¨nie vïÕ d´ni, lht#zr‹nƒ <1651>.
		î› Mateü v›ev›da, milostïü Boıïü gospodin´.
î>› Mateü voevoda <m. p.>
	
	DANIC, A.N., MMDCCLXXXIII/4.
	Orig. rom., hârtie (30,5 x 20,5), sigiliu mijlociu, în chinovar. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 400. 

116                                                                                   1651 (7159) iunie 12

	Cu mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievoda şi domn a toată Ţara Rumânească. Dat-am domniia mea această poruncă a domniei mele, boiarului domni<e>i mele, Moisi spatar ot Cândeşti sud Buzău, fecioru Mihalci<i> dvornic de la Pătrâlagi, şi cu feciorii lui, câţi Dumnezeu îi va dărui, ca să-i fie moşie Odobeani<i> sud Buzău, însă moşie aleasă şi hotărâtă cu 12 boiari hotarnici şi hotarnic, sluga domniei mele, Stoian vtori portar, stânjeni 600, din câmp, şi din pădure, şi din apă, şi din siliştea satului, şi du preste tot hotarul, pentru că aceasta mai sus-zisă moşie de la Odobeani o au cumpărat Moisi spatar de la Lefter din Odobéni şi de la feciori<i> lui, Anton şi Lefter şi Matei, drept 600 de lei bătuţi gata acum, în zilile domni<i>i mele, cu zapis de la mâinile lor de vânzare, de la curgerea anilor 7158 <1650>, cu părintele Serafim, episcop de Buzău, mărturie şi cu mulţi boieri din judeţul Buzăului scrişi în zapis.
	Apoi după cumpărătoare acei moşii,  boiarul domniei mele, Moisi spatar, el au luat dinaintea domniei mele din divan 12 boiari hotarnici, pă răvaşe domneşti, anume: din Buzău, Vasilache iuzbaşa şi Dinu Mărăcineanul, Mircan ceauş şi Alecse ceauş şi Sava căpitan şi Radu, fecioru Savei cel mare; şi dinu Puţintei, Necula sin Lupşei iuzbaşa; şi din Zoreşti, Badea şi Zota; şi din Verneşti, Lefter ceauş; şi din Pleşcoi, Radu şi Sira; şi din Cârlomăneşti, Mihul; şi om domnesc hotarnic, Stoian vtori portar, ca să hotărască această moşie de cumpărătoare în Odobéni şi să o aleagă, stânjăni 600, cum s-au scris mai sus.
 Deci aceşti mai sus-zişi 12 boiari hotarnici şi cu Stoian portar, ei au căutat şi au măsurat, au tras moşiia din hotar<ul> Cândeştilor pe lângă gârlă, pe malul Buzăului, au făcut stânjăni 900 şi au pus piatră; şi iar din hotar<ul> Cândeştilor, pă drumul Pălăngii, pă lângă coastă, stânjăni 900; şi iar au pus piatră la marginea drumului din jos; şi iar din hotar<ul> Cândeştilor, pe Valea Mocioarei, pe din jos de vii, stânjăni 600; şi iar au pus piatră într-un piscoteiu de sub coastă; şi iar din hotar<ul> Cândeştilor pe la mijlocu pădurii de au trecut preste Valea Odobei, stânjăni 600 şi iar piatră; şi iar din hotarul Cândeştilor, de la Crucişoară, în capul moşii, pe drumul Mierii, stânjăni 300, însă să să ştie, la capul moşii despre Mierea au fost moşia lipsă stânjăni 300. Întruaceia, aceşti mai sus-zişi boiari hotarnici şi cu Stoian portaru, ei au socotit pentru acea lipsă de moşiia de acolo despre Mierăia şi au dat lu Moisi spatar din moşiia lui Lefter din capu moşiii despre Pleşcoiu, pe sub coastă, stânjăni 300, de au fost <peste tot> aceşti stânjăni 900 deplin şi au împlinit lipsa moşi<i>i acea din sus cu acea moşie de din jos. Şi merge această moşie de la Odobeni în lungu din Drumul Mierii preste apa Buzăului de trece până la hotaru Pleşcoiului. Aşa au hotărât această moşie şi o au ales-o cum au aflat ei, cu sufletele lor, mai cu dreptate şi au pus pietri şi semne, cum au văzut domnia mea şi cartea acelor 12 boieri hotarnici cu sluga domniei mele, Stoian vtori portar, de hotărnicie, la mâna lui Moisi spătar, pe aşăzământu ce scrie mai sus.
	Iar pre urmă, Lefter după vânzarea moşii şi după hotărnicie, s-au sculat de au venit înaintea domni<i>i mele, la divan şi s-au plâns cum că au fost hotărât Moisi spătar şi cu 12 boieri rău şi au călcat moşia lui cu hotaru mai mult cu strâmbătate, şi au luat ei 24 de boiari hotarnici pe răvaşe domneşti ca să calce pre acei 12 boiari hotarnici ai lui Moisi spatar.
	Deci acei 24 de boiari hotarnici ce i-au luat Lefter, ei încă au aflat cu sufletele lor cum au fost hotărât ş-acei 12 boiari hotarnici moşiia lui Moisi spatar după dreptate, cum s-au scris mai sus, ş-au lăsat şi ei tot pe acest aşăzământ şi hotărâre ce s-au scris mai sus, ca să fie statornică.
	Iar Lefter, el nici aşa nu s-au lăsat, ci iarăşi au venit înaintea domniei mele la pâră de faţă cu Moisi spătar, zicând cum n-au vrut să caute boiarii de[rept], ci au umblat în voia lui Moisi spatar.
	Întru aceia domnia mea, iarăşi însumi am căutat ş-am judecat după dreptate şi după legea lui Dumnezeu, împreună cu toţi cinstiţii boiarii domni<i>i mele, şi am dat domnia mea lu Lefter ca să meargă acolo cu cinstitu boiar <al> domni<i>i mele, jupan Nicoară vtori portar, ca să adune boiari, şi pre acei 12 boiari hotarnici, şi pre acei 24 ai lui Lefter, ca să calce toată moşia de acum înainte, dintâi să vază cu ce dreptate au fost hotărât 12 boiari hotarnici dintâi şi acei 24 de boiari ce i-au fost luat Lefter mai pre urmă. Iar Lefter, el deaca au văzut aşa, îndată, dinaintea domni<i>i mele, din divan, n-au vrut să meargă cu jupanu Nicoara portar, ci s-au lăsat ca să aibă a stăpâni boiaru domni<i>i mele, Moisi spatar, ca moşia de la Odobeani, după vânzare şi după hotărnicie, şi după semnili ce au hotărât acei 12 boieri hotarnici dintâi şi cum au luat şi acei 24 de boieri cu sufletele lor. Şi au rămas Lefter şi feciori<i> lui ce s-au zis mai sus de lége şi de judecată, dinaintea domni<i>i mele din divan, şi întâi, şi pre urmă.
	Şi am dat însumi domnia mea boiarului domniei mele Moisii spatar, ca să-i fie lui această moşie de la Odobeani, hotărâtă şi împietrită pă semnele şi hotarăle ce s-au scris mai sus, de baştină şi ohabnică, lui şi feciorilor lui, nepoţilor şi strenepoţilor lui, în veac, pentru că i-au fost vândut-o Lefter şi feciori<i> lui, Anton şi Lefter şi Matei, lui Moisi spatar de bunăvoia lor, tot pe bani gata lei 600 […] stânjăni, şi leul cum s-au scris  mai sus, să-i fie lui de baştină şi în bună pace şi moşie statornică şi neîntoarsă niciodată. Şi de niminea să nu se clătească, după zisa domniei mele.
	Iată şi mărturii punem domnia mea pe jupani, toţi boieri<i> divanului, întâi pe jupan Ghiorma vel ban al Craiovei i jupan Dragomir vel4 vornic i jupan Radul v<el>logofăt i jupan Ghine vel4 vistier i jupan Diicul vel4 spatar i jupan Preda Brâncoveanul vel4 clucer i jupan Barbul vel4 stolnic i jupan Hrizea vel4 paharnic i jupan Radu vel4 comis i jupan Costandin Cantacuzino vel4 postelnic. I ispravnicu, jupan Radu vel4 logofăt.
	Şi am scris eu, Dumitru logofăt Bo<l>diciu, în oraş Târgovişti, în luna lui iu<nie> 12, leat 7159 <1651>.
	
	DANIC, Doc. ist., MDLXXXVI/ 5.
	Trad.rom.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 401.

117                                                                                   1651 (7159) iunie 12

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basarab voevoda i gospodinß vßsoi Zemle Ággrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïÓ povelenïe gospodstva mi ›vem ji momçïi, po ime2 Tanasïe i brat ego, Stoika i Radõl, s¥n¥ Nhgoev ›t selo ›t [...] ›t sÁdstvo […]1 ækoÈe da est Á mirni i svobodni ja veçinïe ›ni i s¥novi im ›t kß slÁga gospodstva mi, Vladõl ÓjbaÎa BßrseskÁl, i ›t kß s¥novi ego i ›t kß vsax porÁdenïe ego ›t kß nixto bantovanïe radï veçinïe [d]a ne imat vß vhkÁ, poneÈe sïi veÎe reçenïe momçi  ›ni est bil veçini slÁga gospodst[va mi]2 Vladõl ÓjbaÎa ›t naiprhÈde vrhme.
	A potom, kßda est bil n¥nh vß d´n¥ gospodstva mi, a Vladõl ÓjbaÎa, ›n est ›stavil po skÁpovanïe tere est dal Ági k‹a pol<ovino>, aspri gotovi, radi glavß emÁ, ækoÈe da bÁdet Á mirni i svobodni ja veçinïe, kako vidhx gospodstvo mi i japis VladÁlov ÓjbaÎa ja skÁpovanïe na rÁka Tanasïev i a brat ego, Stoikßv, i RadÁl, sßtvoril sßs velikoe kletvÁ, po Ástroenïe viÎe pis, i sßs mnoqi svedïtïlïe napisanïe Á japis, po ime2 ›tcÁ egÁmena Vasïlïe ›t Bistrica, i Sarapi›n, egÁmenÁl ›t Arnota, i Stoika l›g›fet ›t Bßrsewi, i Moesi, i î›n GreçeskÁl.
	Sego radi, dadox i gospodstvo mi Tanasïev i bratom si, Stoika i RadÁl, s¥ni Nhgoev, ækoÈe da est Á mirnïe i svobodn¥ ja veçenanïe, ›ni i s¥novi im, ›t kß Vladõlov ÓjbaÎa i ›t kß s¥novi ego, i vnÁkom i prhvnÁçetom i ne ot kogoÈdo nepokolhbim porijmo gospodsta mi.
	SeÈe õbo i svedetelïe postavix gospodsvo mi2 ÈÁpan Gï›rma vel ban Kralevski i ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan Radõl vel l›g›fet i ÈÁpan Ginh vel vistïær i ÈÁpan DïikÁl vel spatar i ÈÁpan Preda vel klÁçer i ÈÁpan BarbÁl vel stolnik i ÈÁpan RadÁl vel komis i ÈÁpan Xrija vel pexarnik i ÈÁpan Kostandin vel postelnik. I ispravnik, ÈÁpan Radõl vel l›g›fet.
	I napisax aj, TÁdor „lßneskÁl, Á Trßgo<vi>we, <mhseca> Ónïi vÚï d´ni, a ›t Adama daÈe do n¥nh, te<çe>nïe lhta Gospodinß,  lht #jr‹nƒ.
		† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
		î› MateÓ voevoda <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele acestor băieţi, anume Tanasie şi fraţilor lui, Stoica şi Radul, fiii lui Neagoe din satul din […]1, din judeţul […]1, ca să fie în pace şi slobozi de vecinie, ei şi fiii lor, dinspre sluga domniei mele, Vladul iuzbaşa Bârsescul, şi dinspre fiii lui şi dinspre toate rudele lui, de la nimeni  să nu aibă turburare pentru vecinie în veac, pentru că aceşti mai sus zişi băieţi au fost vecini slugii domniei mele, Vladul iuzbaşa, de mai înainte vreme. Iar apoi, când a fost acum, în zilele domniei mele, Vladul iuzbaşa el i-a lăsat pe răscumpărare, de au dat ughi 21 şi jumătate, aspri gata, pentru capetele lor, ca să fie în pace şi slobozi de vecinie, cum am văzut domnia mea şi zapisul lui Vladul iuzbaşa de răscumpărare la mâna lui Tanasie şi a fraţilor săi, Stoicăi şi Radul, făcut cu mare blestem pe tocmeala mai sus scrisă şi cu mulţi martori scrişi în zapis, anume: părintele egumen Vasilie de la Bistriţa şi Sarapion egumenul de la Arnota, şi Stoica logofăt din Bărseşti, şi Moesi şi Ion Grecescul.
Pentru aceea, am dat şi domnia mea lui Tanasie şi fraţilor săi, Stoica şi Radul, fiii lui Neagoe, ca să fie în pace şi slobozi de vecinie, ei şi fiii lor, dinspre Vladul iuzbaşa şi dinspre fiii lui şi nepoţii şi strănepoţii, şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Ghinea mare vistier şi jupan Diicul mare spătar şi jupan Preda mare clucer şi jupan Barbul mare stolnic şi jupan Radul mare comis şi jupan Hriza mare paharnic şi jupan Costandin mare postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
Şi am scris eu, Tudor Olănescul, în Târgovişte, <în luna> iunie 12 zile şi de la Adam până acum, cursul anilor domnului în anul 7159 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Matei voievod <m. p.>

DANIC, M-rea Bistriţa, LXII/188.
Orig. slav, perg. (30,2 x 43,7), sigiliu mijlociu, timbrat; cu o trad. din 1795 de Dionisie Eclisiarhul.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 398. 

118                                                                              1651 (7159) iunie 13

	† î›, gospoÈda Elina, naçalnica Z´mle VlaÎkoe. PiÎem¨ gospodstvo mi prh›sfeÎtennim¨ i Bogß izbrannom¨ arxiemandrit kir Sarafim, epispopul ot B¨z´u, zdravïe!
Cătră aceasta-ţ fac ştire sfinţiei tale, că ştii sfinţiia ta, că am o ţigancă la sfinţiia ta. Deci şi domnia mea sintu dator<e> pre bogate locuri, deci mă rog sfinţi<i>i tale să-m dai o ţigancă sau o fata, să mă plătescu şi domnia mea de pre unde sint dator<e>. Ci mă rog sfinţăii tal<e> să o arăţ ţiganilor ce fata sau ţigancă îmi vei da. Aceasta-m scris sfinţi<i>i tale. 
I ispravnik sam reçe gospodstva mi. 
Pis ü¨nie gïÃ  d´ni, lht #zr‹nƒ <1651>.

DANIC, Doc. ist., CXXVI/134.
Orig. rom., hârtie ( 21 x 16 ), sigiliu mijlociu în ceară roşie.

Menţ., Soveja, Contribuţii, p. 187. 

119                                                                                   1651 (7159) iunie 13

	† Adecă noi, cei 6 boieri carei am fost luaţi pre răvaşe domneşti, na imi: Negoiţă vtorie comis i ot Cislău, Dragul iuzbaşa, i ot Buzău, Lupşe iuzbaşa i Dumitraşco iuzbaşa, i Lefter ot Odobéni, i ot Călineşti, Leca, dat-am scrisoarea noastă la mâna lu Apostol sân Deadiul vătah ot Călineşti, după împărţeala ce i-am împărţit, frate de cătră alt frate, să aibă aş ţinérea Apostol pre Albuş rumunul ot Măguréle cu feciorii lui, şi de un ţigan să ţie pre Neagoe cu feciorul lui, Preda. Iar den moşie de la Lileşti şi de la Călineşti şi de la Găgéni şi de la Căzăneşti, să aibă a ţinérea frăţeşte, trei fraţi, de preste toate moşiile lor, or pre unde vor avea de la părintele lor, Deadiul vătah, tot să hie trei fraţi: Leca, Apostol, Ghinea. Aceasta scriem.
Şi pentru credinţa, pusu-ne-am peceţili <şi> iscăliturili. 
I napisax az´, Rad¨l ot Vernewi ot s¨d B¨zß¨. 
Ü¨nie gïÕ d´ni, lht #zr‹nƒ <1651>.
	[...] 
Lupşă iuzbaşa.
Dumitraşco iuzbaşa.
Lefeter.

	Muz. jud. de ist. şi arh. Prahova, nr. 64/25 173.
	Orig. rom., hârtie (31 x 22), cu două sigilii inelare în tuş puse în dreptul numelor Lupşă şi Dumitraşco.

120                                                                             1651 (7159) iunie 15

Să să ştii cum am cumpărat eu, popa Chirca, un loc în Câmşor, de la Ion, fecior Grami<i> de a dat bani 133 şi un cop de unt stătut. Şi mărturiie au fost: frate-său, Dimola, şi Neagoie şi diiaconu Drăghici şi Matei.
	Şi iar au cumpărat popa Chirca un loc în Strâmtură de la Ciocăneasa şi de la fii-său, au dat bani 300 stătut. Şi mărturie iar Dimola şi Neagoe şi Ion. Şi am dat adălmaş şase copuri. 
	Şi iar cumpără popa Chirca co<a>sta toată din Gura Buciumilui până în Valea Vii, din şilişte în sus, cu nuci cu tot, dă la Oprea Muşurlea din Robeşti şi de la Stoian şi de la feciori<i> Păsărili, Opriş şi Drăghici. Şi au dat bani 200. Şi mărturie: Oprea lui Dan, şi Stoica Făfinde şi diaconu Drăghici şi Stoica Oprea şi Dumitru al Mesilii şi feciorii Badii.
	Aceste cumpărături toate, stătute, hohavnice, vă dni Io Matei voivod, vă leat 7159 <1651>. 
Pis measeţa iunie 15 dni.
	Să să ştie ce am dat eu, popa Chirca, tată-mieu, la ceauşi Mihai, de l-am scos din legătură, lei şase, pă livade, din capu Pleşi<i>, care au fost la unchiiaşi Stanciu Arsenie, zălojită.

	DJAN Vâlcea, Col. Doc., LXVI/ 1.
	Copie rom.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 404; rez., Tezaur vâlcean, p. 179, nr. 497.

121                                                                                   1651 (7159) iunie 15

	† Adecă eu, Voico, fecior lu Simion pitar ot Găeşti ot sud Vlaşca, scris-am şi mărturisescu cu acesta al mieu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna jupânului Iorgăi cojocar, cum să să ştii că i-am vândut partea mia de moşii din satul ot Găeşti toată, însă stânjăni 445, derept bani gata ughi 70, car<e> moşii mi-au fost şi mie de cumpărătoare de la Andonii sân Udrişte ot Găeşti, din câmpu, din seliştea satului, din apa Potocului, până în hotarul Ioneştilor, de preste tot hotarul, din hotaru până în hotar, cum mergi în lungu, şi de lată, cum easte la hotarul Ioneştilor, aşa să fie de lată şi la Potoc. Iar de nu-i va ajung<e>a de lată la Potoc, să aibă am darea din ocina lui cea bătrână, să fie tot de 445 de stânjăni de lată, ver la hotarul Ioneştilor, ver la Potoc. Şi o am dat domnealui împietrită şi aleasă de cătră alalţie fraţi.
	Şi o am vândut eu de a mea bunăvoie, fără de nici o silă, cu ştirea tutoror fraţilor miei şe a vecinelor şi din sus şi din jos, ca să-i fii dumnealui moşii1 stătătoare şi ohabnică în veci, şi dumnealui, şi coconilor domnealui, câţi Dumnezeu i va dărui. 
	Şi la tocmeala noastră fost-au mulţi boieri mărturi<i>, car<i>li-ş vor puni peceţele şi iscălitorili mai jos.
	Şi pentru credinţa, mi-am pus şi pecétea şi iscălitura, ca să se crează. Şi am scris eu.
	Pis iunie 15 dni, leat 7159 <1651>.
		† Şărbu Doldur, mărturie.
		† Eu Voico, fecior pitarului Simionu.
		† Eu Tatul ot Poiniţă, mărturie.
		I Bogdan ot Poiniţă.
		I Mihăilă ot Poiniţă sân Arfa.
		Radul i bratea ego, Diicul logofăt ot Mogoşăşti, mărtorisim comu scri<e> mai sus. 

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CCLXVIII/6.
	Orig. rom., hârtie (30,5 x 21).

	EDIŢII: Potra, Tezaurul, p. 271-272 (nr. 429); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 403.

122                                                                                   1651 (7159) iunie 15

	† MilostïÓ BoÈïÓ, î>› MateÓ Basaraba voivoda i gospodin´. Davat gospodstvo mi, sïi povelenïe gospodstvo mi, sfentei şi dumnezeieştii mănăstiri Dlăg<o>poli şi părintelui egumenului Melhiisedic, ca să fie de acum înainte în pace de cătră sfânta mitropolie şi de cătră părintele mitropolitul vlădica Stefan, pentru neşte ţigance ce au fostu zis globnicii mitropoli<i>i, cum au în ţigănia mănăstirii ot Dlăgăpol. Într-acéea, se-au împrumutat părintele vlădica Stefan, mitropolitul, de au socotit şi au adevărat cum că n-au avut sfânta mitropolie nici o ţigancă în ţigănia2 a sfintei mănăstiri ot Dlăg<o>pol, cum au văzut părintele vlădica Stefan cartea răposat<u>lui lu Gavrilă vodă şi a Radului voievod de judecată, ce au fost avut pâră şi mai denainte vréme şi cu părintele mitropolitul Luca tot pentru acéle ţigance făcute de rămas şi cum să nu mai aibă nici o treabă.
	Într-acéea, domnia mea încă am dat aceasta carte a domni<i>i méle sfintii şi dumnezeieştii mănăstiri ot Dlăgopol şi părintelui egumenului Melhiisedec, ca să aibă bună pace de acum înainte1, pentru acéle ţăgance. Pentru că se-au aflat şi se-a adevărat de tot lucrul, pre amăruntul, cum n-au avut sfânta mitropolie nici o ţigancă în ţigăniia sfintii mănăstiri ot Dlăgopol, ci au fost grăit globnicii fără de lucru. Inako da nhst po reçe gospodstva mi. I ispravnik sam reçex gospodstva mi. 
Pis ü¨nïe eïÕ d´ni, vß lht #zr‹nƒ <1651>. 
î› Mateü v›ev›da, milostïeü BoÈïeü gospodinß.
 	î>› Mateü voevoda <m. p.>

DANIC, M-rea Câmpulung, LX/31.
Orig. rom., hârtie (30 x 21), sigiliu inelar domnesc, octogonal, în chinovar.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 402. 

123                                                            <1651> iunie <17-30>, indiction 4

† Ἀθανάσιος ἐλέῳ Θ<εο>ῦ ἀρχιεπίσκοπος Κωνσταντινουπόλεως, Νέας Ῥώμης καὶ oἰκουμενικὸς πατριάρχης.
† Ἱερώτατε μητροπολίτα Οὐγγροβλαχίας ὑπέρτιμε καὶ ἔξαρχε πλαγηνῶν, ἐν Ἁγίῳ Πνεύματι ἀγαπητὲ ἀδελφὲ καὶ συλλειτουργέ, ὁσιώτατοι καθοδηγούμενοι τῶν ἱερῶν καὶ σεβασμίων μοναστηρίων, τιμιώτατοι ἄρχοντες καὶ χρήσιμοι πραγματευταί, xάρις εἴη ὑμῖν  καὶ εἰρήνη παρὰ Θεοῦ.
Ὁ ἡγούμενος τῆς ἱερᾶς μονῆς τῶν ἁγίων ἀποστόλων, ἱερομόναχος κὺρ Ἰωάσαφ, ἀνέφερεν ἡμῖν ὅτι τὸ μοναστήριον ἔχει μοσίαν εἰς τόπον λεγόμενον Γοστίλαις, Μπέρκας δέ τις τοὔνομα συνορίτης ὢν ἐν ἐννενήκοντα ὀργυιαῖς μοσίας καὶ τρέφων εἰς αὐτήν ζῶα, πρόβατα δηλαδὴ καὶ ἵππους καὶ φοράδια καὶ μοχθηρὰ καὶ τῆς μοσίας ἐκείνου μικρᾶς οὔσης καὶ μὴ δυνάμενης τρέφειν τοσαῦτα ζῶα, καταπατεῖ τὴν μοσίαν τοῦ μοναστηρίου, ἔχουσαν εὐρυχωρίαν ἐπάνω χιλιῶν ὀργυιῶν καὶ τούτῳ τῷ τρόπῳ ἀδικεῖ τὸ μοναστηρίον⋅ ἔτι δὲ καὶ ἄλλην ζημίαν προεξένησε⋅ τοῦ γὰρ μοναστηρίου ἔχοντος δύο χαλαστέα κατὰ τὸ ἄνωθεν μέρος, εἰς δὲ τὸ κάτωθεν μέρος ἔχων ὁ Μπέρκας αὐτὸς ἄλλα χαλαστέα καὶ ποιήσας μύλον κατὰ τὸν χαλαστέον τῆς Kατάνας ἀπέπνιξε τὰ χαλαστέα τοῦ μοναστηρίου καὶ ἠφανίσθησαν, ἅπερ εἰς τὸ ἀνοικοδομηθῆναι δέονται ἐξόδων διακοσίων καὶ πεντήκοντα γροσίων. Οὐ μὴν δέ , ἀλλὰ καὶ τὰ ὀροθέσια τῆς μοσίας διέφθειρεν ἐν δυσὶ τόπους καὶ καταπατεῖ τὴν μοσίαν τοῦ μοναστηρίου, πλεονέκτης δὲ ὢν ὡς δοκεῖ καὶ τὸ νερόν τῆς μοσίας τοῦ μοναστηρίου βούλεται ἐξουσιάζειν βίᾳ καὶ δυναστείᾳ, μὴ ἀρκούμενος ἔχειν τοσοῦτον νερόν, ὅσονπερ διακρατεῖ ἡ μοσία αὐτοῦ καὶ ἐμποδίζει τοὺς ἀνθρώπους τοῦ μοναστηρίου ἁλιεῦσαι, διαφθείρων τὰ κοτέτζια αὐτῶν καὶ βάλλων οἰκεῖα κοτέτζια εἰς τὸ νερὸν τῆς μοσίας τοῦ μοναστηρίου, ἀδικεῖ μεγάλως τὸ μοναστήριον ὡς Θεὸν μὴ φοβούμενος, oὔτε τὴν αἰώνιον κόλασιν εἰς νοῦν θέμενος. 
Διό, εἰ οὕτως ἔχει, ἐδεήθη ἐπιτιμίου καὶ γράφοντες ἀποφαινόμεθα συνοδικῶς μετὰ τῶν περὶ ἡμᾶς ἱερωτάτων ἀρχιερέων καὶ ὑπερτίμων ἐν Ἀγίῳ Πνεύματι ἀγαπητῶν ἡμῶν ἀδελφῶν καὶ συλλειτουργῶν ἵνα ὁ Μπέρκας αὐτός, εἰ μὲν φοβηθεῖς τὸν Θεόν παύσεται τοῦ καταπατεῖν τὴν μοσίαν τοῦ μοναστηρίου διὰ τῶν ζώων αὐτοῦ διορθώσει δὲ καὶ τὴν ζημίαν ἣν προξένησεν εἰς τὰ χαλαστέα, ἀποκαταστήσας αὐτὰ καθῶς ἦσαν καὶ πρότερον  καὶ ἀπέχει τοῦ λοιποῦ ἀπὸ τοῦ νεροῦ τῆς μοσίας τοῦ μοναστηρίου, ὡς μηδεμίαν ἐξουσίαν ἔχων εἰς τὸ μοναστηριακὸν κτῆμα καὶ μηκέτι βάλλει κοτέτζια ἐπάνω εἰς τὸ χῶρον τοῦ μοναστηρίου, καὶ ἔξω τῶν οἰκείων ὀρίων, διορθώσει δὲ καὶ τὰ σύνορα ἅπερ διέφθειρε καὶ ἀφήσει τοὺς πατέρας ἐν εἰρήνῃ, πoρεύομενος ἐν εὐθήτητι καὶ δικαιοσύνῃ, καθὰ πρέπει χριστιανοῖς, εἴη ἀνεύθυνος⋅ ἂν δὲ παρακούσῃ καὶ ἐπιμείνῃ τῇ  ἀδικίᾳ ὡς φιλάδικος καὶ πλεονέκτης, αὐτὸς δὲ ὁ Μπέρκας καὶ ὅσοι ἄλλοι χριστιανοὶ συντρέχουσι αὐτὸν εἰς τὴν ἀδικίαν, ἐὰν μὴ παύσωσι εἰς τὸ ἑξῆς καὶ ὅσοι γινώσκουσι τὴν φθορὰν τῶν ὀροθεσίων καὶ τὴν ζημίαν ἣν προεξένησεν εἰς τὰ χαλαστέα καὶ τὴν φθορὰν ἣν ποιοῦσι τὰ ζῶα αὐτοῦ εἰς τὴν μοσίαν τοῦ μοναστηρίου, ἐὰν μὴ μαρτυρήσωσιν ἀφιλοπροσώπως τὴν ἀλήθειαν διὰ τὸ δίκαιον, ὅλοι ὁμοῦ ἀφορισμένοι εἴησαν ἀπὸ Θεοῦ Κυρίου Παντοκράτορος καὶ κατηραμένοι καὶ ἀσυγχώρητοι καὶ ἄλυτοι μετὰ θάνατον. Αἱ πέτραι καὶ ὁ σίδηρος λυθήσωνται , αὐτοὶ δὲ οὐδαμῶς κληρονομήσειαν τὴν λέπραν τοῦ Γιεζῆ καὶ τὴν ἀγχόνην τοῦ Ἰοῦδα, στένοντες εἴησαν καὶ τρέμοντες ἐπὶ τῆς γῆς ὡς ο Κάϊν καὶ προκοπὴν οὐ μήποτε ἴδοιεν, ἔχοντες καὶ τὰς ἀρὰς τῶν ἁγίων τριακοσίων δέκα καὶ ὀκτὼ θεοφόρων πατέρων τῶν ἐν Νικαῖᾳ καὶ τῶν λοιπῶν ἁγίων συνοδῶν. 
Προφανῶς δ́́ἐλεγχόμενος ὁ Μπέρκας καὶ ἐπιμένων τῇ ἀδικίᾳ ὑπάρχῃ καὶ ἔξω τῆς Χριστοῦ ἐκκλησίας  ἐνοικεῖ, μηδεὶς ἐκκλησίασῃ αὐτὸν ἢ ἁγιάσῃ ἢ ἀντίδωρον δώσῃ ἢ συμφάγῃ αὐτῷ ἢ συμπίῃ ἢ συναναστραφῇ ἢ χαιρετήσῃ ἢ μετᾶ θάνατον ταφῆς ἀξιώσῃ, ἐν βάρει ἀργίας καὶ ἀλύτου ἀφορισμοῦ, ἕως οὗ ποιήσωσιν ἅπαντες ὡς γράφομεν καὶ συγχωρηθήσωνται.
Ἐν μηνὶ Ἰουνίῳ, ἰνδικτιῶνος δ́
† ὁ Καισαρειας Ἱερεμίας 	
		† ὁ Ἡρακλείας καὶ [...]
† [...]2
† [...]2
† ὁ Νικομηδείας Παρθένιος.
† [...]2 ὁ Ἀμασείας
† ὁ Μυτιλήνης Νικόδημος
† ὁ Χίου Γεννάδιος.

† Athanasie, din mila lui Dumnezeu, arhiepiscop al Constantinopolei, Noua Romă şi patriarh ecumenic.

	† Prea sfinţite mitropolit al Ungrovlahiei şi preacinstit exarh al plaiurilor, iubite frate întru Duhul Sfânt şi împreună slujitor, prea cuvioşi egumeni ai sfintelor şi cinstitelor mănăstiri, prea cinstiţi boieri şi vrednici negustori, har să vă fie vouă şi pace de la Dumnezeu. 
Egumenul sfintei mănăstiri a sfinţilor, măriţilor şi întru tot lăudaţilor apostoli, ieromonahul Ioasaf ne-a spus că această mănăstire a Sfinţilor Apostoli are moşie la locul numit Goştile, iar un oarecare, pe nume Berca, fiind vecin cu nouăzeci de stânjeni şi păşunând pe ea dobitoace, adică oi şi cai şi iepe şi râmători, şi fiind acea moşie mică şi neputând să hrănească atâtea dobitoace, calcă moşia mănăstirii pe o întindere de o mie de stânjeni şi în felul acesta nedreptăţeşte mănăstirea. Încă şi altă pagubă i-a pricinuit, că având mănăstirea două heleştee în partea de sus, iar în partea de jos având Berca acesta alte heleştee şi făcând o moară pe heleşteul Cătanei, a înăbuşit heleşteele mănăstirii şi au fost nimicite, care, pentru a fi refăcute, au nevoie de o cheltuială de două sute cincizeci de groşi. Dar nu numai atât, ci şi hotarele moşi<i>i au fost stricate în două locuri şi calcă moşia mănăstirii şi lacom fiind, după cum se arată, şi apa de pe moşia mănăstirii vrea să o stăpânească în silă şi cu năpastă, nefiindu-i de ajuns că are atâta apă câtă cuprinde moşia lui şi-i împiedecă pe oamenii mănăstirii să pescuiască, distrugând coteţele lor şi punând coteţele lui în apa moşii mănăstirii, nedreptăţeşte mult mănăstirea ca unul ce nu se teme de Dumnezeu, nici nu-şi aduce aminte de veşnica pedeapsă.
	Pentru aceasta, dacă aşa este, a fost nevoie de pedeapsă şi, scriind, poruncim împreună cu cei din jurul nostru prea sfinţiţi arhierei şi prea cinstiţi întru Duhul Sfânt iubiţi fraţi ai noştri şi împreună slujitori, ca acest Berca, dacă într-adevăr, temându-se de Dumnezeu, va înceta de a călca moşia mănăstirii cu vitele lui şi va îndrepta şi paguba pe care a pricinuit-o la heleştee, restabilindu-le după cum au fost şi mai înainte şi va sta departe de acum înainte de apa de pe moşia mănăstirii, ca unul ce nu are nici o putere asupra averii mănăstireşti şi nu va mai arunca niciodată coteţele în sus pe apa mănăstirii şi în afară de hotarele lui, şi va îndrepta şi hotarele pe care le-a stricat, şi va lăsa în pace pe părinţi, mergând întru cuviinţă şi dreptate, cum se cuvine creştinilor, să fie netras la răspundere; iar dacă nu va asculta şi va stărui în nedreptate, ca un iubitor de strâmbătate şi lacom, atât acest Berca, cât şi ceilalţi creştini, câţi vor sta alături de el şi-l vor ajuta în nedreptatea lui, dacă nu vor înceta de acum încolo, precum şi cei ce vor cunoaşte stricarea hotarelor şi paguba pe care a pricinuit-o la heleştee şi stricăciunea pe care o fac dobitoacele lui la moşia mănăstirii, dacă nu vor mărturisi fără făţărie adevărul după dreptate, toţi, împreună să fie afurisiţi de Dumnezeu, Domnul Atotţiitorul şi blestemaţi şi neiertaţi şi nedezlegaţi după moarte, pietrele şi fierul să se topească dar aceştia niciodată, să moştenească lepra lui Ghieza şi spânzurătoarea lui Iuda, văitându-se să umble, şi tremurând pe pământ, cum a umblat Cain şi procopseală să nu vadă niciodată şi să aibă parte şi de blestemele celor trei sute optsprezece sfinţi părinţi de Dumnezeu purtători de la Niceea şi de cele ale celor de la alte sinoade. Iar Berca, fiind mustrat cu ştirea tuturor şi stăruind în nedreptate, să fie şi în afara bisericii, cu toată familia, nimeni să nu-l bage în biserică sau să-l sfinţească sau să-l tămâeze sau să-i dea prescură sau să mănânce şi să bea împreună cu el sau să aibă vreo legătură cu el sau să-l salute sau, după moarte, să-i facă parte de mormânt, sub pedeapsă de grea urgie şi de blestem nedezlegat, până nu vor face toţi cum scriem şi vor fi iertaţi.
	În luna iunie, indictionul 4.
		† Ieremiia al Cesareei
		† [Atanasie]2 al Heracleei
		† [Cizic ...]2
		† [...]2
		† Partenie al Nicomediei
		† Dionisie al Amasiei
		† Nicodim al Mitileni
		† Ghenadie al Hiosului3. 

	DANIC, M-rea Sf. Apostoli XIII/ 1.
	Orig. grec, hârtie (43,3 x 30,5). Documentul are ca dată numai indictionul şi luna. A fost datat după anii de păstorire ai patriarhului ecumenic Athanasie III şi după indiction. 

	EDIŢII: Facsimil, Sacerdoţeanu-Regleanu, Facsimile, pl. X; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 406. 

124                                                                                  1651 (7159) iunie 17

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› Matei Basaraba voevoda i gospodinß vßsoe Jemle Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïe povelenïe gospodstva mi Gavrilßv diækonÁl, s´nß Boldev, vnÁk Star SarÁlov ›t selo ›t Íkhi, ›t sÁdstvo Sak, i sßs s´novï ego, elicem Bogß darovax, ækoÈe da est ego ›çinÁ Á selo Á Íkhi, ›baçe seÈeni v‹ï ›t del VßsïÓ, ›t polÓ, i ›t ÎÁmÁ, i ›t voda, i ›t sedalewe selov, poneÈe est bil pokÁpil Star SarÁl, dhdÁ Gavrilßv, ›t nad VßsïÓ ja #d‹› aspri gotovi, i sßs japis ja prodanïe ›t rÁka ego i sßs svedhteli napisax Á japis. „baçe da se jnaet belhge ›çinev: ›t Valh IstßÁlÁi dori Á Valh PÁrkßrecilor, pod [xot]1arÁl gospodÈev Nhgßv.
	I pak da est Gavrilßv diækonÁl ›çinÁ Á selo u Íkhi, ›baçe seÈeni gÚ, poneÈe est pokÁpil Star SarÁl, dhdÁ Gavrilßv diækonÁl, ›t na Nhgoe Árhke, ja #d‹c aspri gotovi, pak po sïe belhge viÎe pis, i sßs japis i sßs svedhteli.
	I iak da est Gavrilßv dïækonÁl ›çinß Á selo Á Íkhi, ›baçe çetiri seÈeni, koe seÈeni ja ›çinß bil est pokÁpil Star SarÁl, dhdÁ Gavrilßv diækonÁl, ›t na ViÎa, dßwera Badev ›t Íkhi, ja #v‹c aspri gotovi i sßs japis i sßs svedhteli.
	I pak da est Gavrilßv dïækonÁl jÚ seÈeni ja ›çinß Á selo Á Íkhi, p[o]1 sïe belhge viÎe pis, ›t prej vßs xotarom, poneÈe sïe seÈeni ja ›çinß bil est dal Stßnimir TßrzïÁl prhke jetom si, SarÁlov, dhdÁ Gavrilßv diækonÁl.
	I pak da est Gavrilßv diækonÁl pet seÈeni ja ›çinÁ Á selo Á Íkhi, koe seÈeni ja ›çinß bil est pokÁpil Star SarÁl, dhdÁ Gavrilßv diækonÁl, ›t na ViÎa, dßwera VßsïÓv ›t KßrÁnci, ja #g‹õ aspri gotovi i sßs japis i sßs svedhteli napisax Á japis i pak po sïe belhge viÎe pis.
	I pak da est Gavril<ßv> diækonÁl dvh seÈeni ja ›çinÁ pak po ›çina Íkhilor, koe seÈeni ja ›çinÁ bil est vßjimal Star SarÁl ›t nad popa NekÁla, radï edna prada, i sßs japis i sßs svedhteli.
I pak da est Gavrilßv diækonÁl edin nev Á lÁnkß, pak Á selo Á Íkhi, poneÈe est pokÁpil Star SarÁl ›t na ViÎa, dßwera Vßsïev, ja t‹Ù aspri gotovi.
I pak da est Gavrilßv dïækonÁl edin nev Á polÁ, na Gßrnicß, koe nev bil est pokÁpil Star SarÁl ›t nad StançÓl, s´nß ViÎßi, ja t‹Ù aspri gotovi.
	I pak da est Gavrilßv diækonÁl dvh pogoane ja vinogradï Á dhlÁl Íkhilor i sßs mesto, poneÈe est bil pokÁpil Star SarÁl ›t nad DÁmitrÁ ÍÁrlin, s´nß Badei ›t Íkhi, ja #a‹› aspri gotovi.
	I pak da est Gavril<ßv> diækonÁl edin pogon i edna çedverte ja vinogradï Á dhlÁl Íkhilor, poneÈe pokÁpil Star SarÁl ›t na Dokïæ ja #a‹õ aspri gotovi.
	I pak da est Gavril<ßv> diækonÁl çetiri pogoane i polovino ja vinogradi Á dhlÁl Íkhilor ›t del Badev, poneÈe est pokÁpil Star SarÁl ›t na Álh [ja #v]1‹x aspri gotovi i sßs japis ja prodanïe ›t rÁka im i sßs svedhteli napisax Á japis.
	I pak da est Gavril<ßv> diækonÁl edin pogon ja vinogradÁ Á dhlÁl Íkhilor, koe pogon bil est pokÁpil pak Star SarÁl ›t na Krßstina <ja>#aÚ aspri gotovi.
I pak da est Gavril<ßv> diækonÁl edin seÈen [ja]1 ›çinÁ Á Íkhi, koe seÈenÁ ja ›çinÁ bil est pokÁpil Star SarÁl ›t na ÍÁrlin, ja aspri gotovi.
I pak da est Gavril<ßv> diækonÁl edin seÈenÁ ja ›çinÁ Á Íkhi, poneÈe  est pokÁpil Star SarÁl ›t na Stoika Árhkev ja ‚Ã  aspri gotovi. 	
	I pak da est Gavrilßv diækonÁl edin seÈenÁ ja ›çinÁ Á Íkhi, poneÈe est pokÁpil SarÁl ›t nad Mixnh, s´nß Stoikßv, ja ‚Ã aspri gotovi, ›t del MogoÎ, i sßs japis ja prodanïe i sßs svedhteli napisax Á japis.
	I pak da est Gavril<ßv> diækonÁl ›çinÁ Á selo Á Árjiçhni, ›t sÁdstvo Praxova, ›baçe seÈeni e‹ï ›t na vßs xotarom, i belhge ›çinev da se jnaet: ›t voda Praxovei dori Á KßlmßcÁÓl Boldewilov, poneÈe est bil pokÁpil Gavril diækonÁl ›t nad î›n ›t Árjiçhni ja ‚Ã aspri gotovi i sßs japis ja prodanïe i sßs mnoqi dobri lÓdï svedeteli napisax Á japis.
	I prodadoÎe sïe viÎe reçene imenite lÓdï sïe ›çine i vinogradï ›ni ja nixnom dobro volÓ, bej ni edna silosti, sßs Ájnanïa vßsi megïæÎom ›t gor i ›t ij dol i ›t prhd gospodstvo mi.
	Sego radï, dadox sßm gospodstvo mi Gavrilßv dïækonÁl ækoÈe da est ego sïe ›çinß i vinogradï viÎe pis ja dhdinÁ, ego, i sinovi ego, i vnÁci ego, i prhvnÁçetom i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i svedhteli postavlhem gospodstvo mi: ÈÁpan Gi›rma vel ban Kralevskïe i ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan RadÁl vel l›g›fet i ÈÁpan Ginh vel vistïær i ÈÁpan DiikÁl vel spatar i ÈÁpan Preda vel klÁçer i ÈÁpan  BarbÁl vel stolnik i ÈÁpan Kostandin vel postelnik i ÈÁpan RadÁl vel komis i ÈÁpan Xrijh vel pexarnik i ÈÁpan BÁnh vel slÁÈer i ÈÁpan NekÁla vel pitar. I ispravnik, ÈÁpan RadÁl vel l›g›fßt.
	I napisax aj, Stan l›g›fßt, vß nastolni grad õ Trßgoviwe mhseca Ónïe j‹ï d´ni i ›t Adama daÈdo n´nh  teçenïe lhtom #jr‹nƒ.
† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
	  	î› Matei voevod <m. p.>.

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele lui Gavrilă diaconul, fiul lui Boldea, nepotul lui Sarul cel Bătrân, din satul Şcheai, din judeţul Sac, şi cu fiii lui, câţi Dumnezeu îi va da, ca să-i fie ocină în sat în Şcheai, însă stânjeni 12, din partea lui Văsiiu, din câmp, din pădure, din apă şi din siliştea satului, pentru că a cumpărat Sarul cel Bătrân, bunicul lui Gavrilă diaconul, de la Văsiiu, pentru 4 800 aspri gata şi cu zapis de vânzare de la mâna lui şi cu martori scrişi în zapis. Însă să se ştie semnele ocinei: din Valea Istăului până în Valea Purcăreţelor, pe sub hotarul doamnei Neagăi.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul ocină în satul în Şchei, însă stânjeni 3, pentru că a cumpărat Sarul cel Bătrân, bunicul lui Gavrilă diaconul, de la Neagoe Ureache, pentru    1 900 aspri gata, iar pe aceste semne mai sus scrise, şi cu zapis şi cu martori.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul ocină în satul în Şcheai, însă patru stânjeni, care stânjeni de ocină i-a cumpărat Sarul cel Bătrân, bunicul lui Gavrilă diaconul, de la Vişa, fiica lui Badea din Şcheai, pentru 2 900 aspri gata, cu zapis şi cu martori.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul 7 stânjeni de ocină în satul Şcheai, pe aceste semne mai sus scrise, de peste tot hotarul, pentru că aceşti stânjeni de ocină i-a dat Stănimir Tărziul zestre ginerelui său, Sarului, bunicul lui Gavrilă diaconul.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul cinci stânjeni de ocină în satul în Şcheai, care stânjeni de ocină i-a cumpărat Sarul cel Bătrân, bunicul lui Gavrilă diaconul, de la Vişa, fiica lui Văsiiu din Cărunţi, pentru 3 400 aspri gata, şi cu zapis şi cu martori scrişi în zapis, şi iar pe aceste semne mai sus scrise.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul doi stânjeni de ocină, iar pe ocina Şcheailor, care stânjeni de ocină i-a luat Sarul cel Bătrân de la popa Necula, pentru o pradă, şi cu zapis şi cu martori.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul un pământ în luncă, iar în satul Şcheai, pentru că l-a cumpărat Sarul cel Bătrân de la Vişa, fiica lui Văsie, pentru 360 aspri gata.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul un pământ în câmp, la Gărniţă, care pământ l-a cumpărat Sarul cel Bătrân de la Stanciul, fiul Vişei, pentru 360 aspri gata.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul două pogoane de vie în dealul Şcheailor, şi cu locul, pentru că le-a cumpărat Sarul cel bătrân de la Dumitru Şurlin, fiul Badei din Şcheai, pentru 1 800 aspri gata.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul un pogon şi o cedvârte de vie în dealul Şcheailor, pentru că l-a cumpărat Sarul cel Bătrân de la Dochiia, pentru 1 400 aspri gata.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul patru pogoane şi jumătate de vie în dealul Şcheailor, din partea lui Badea, pentru că le-a cumpărat Sarul cel Bătrân de la Ulea, pentru 2 600 aspri gata, şi cu zapis de vânzare de la mâna lui şi cu martori scrişi în zapis.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul un pogon de vie în dealul Şcheailor, pe care l-a cumpărat iar Sarul cel Bătrân de la Crăstina <cu> 1 000 aspri gata.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul un stânjen de ocină în Şcheai, pe care stânjen de ocină l-a cumpărat Sarul cel Bătrân de la Şurlin, pentru 700 aspri gata.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul un stânjen de ocină în Şcheai, pentru că l-a cumpărat Sarul cel Bătrân de la Stoica al lui Ureache, pentru 700 aspri gata.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul un stânjen de ocină în Şcheai, pentru că l-a cumpărat Sarul de la Mihnea, fiul lui Stoica, pentru 700 aspri gata, din partea lui Mogoş, şi cu zapis de vânzare şi cu martori scrişi în zapis.
Şi iar să fie lui Gavrilă diaconul ocină în satul Urziceni, din judeţul Prahova, însă stânjeni 15 de peste tot hotarul, şi semnele ocinei să să ştie: din apa Prahovei până în Călmăţuiul Boldeştilor, pentru că a cumpărat Gavrilă diaconul de la Ion din Urziceni, pentru 400 aspri gata şi cu zapis de vânzare şi cu mulţi oameni buni martori, scrişi în zapis.
Şi au vândut aceşti mai sus spuşi numiţi oameni aceste ocine şi vii, ei de a lor bunăvoie, fără nici o silă, cu ştirea tuturor megiaşilor din sus şi din jos şi dinaintea domniei mele.
Pentru aceea, am dat şi domnia mea lui Gavrilă diaconul ca să-i fie această ocină şi vie mai sus scrisă de dedină lui şi fiilor lui şi nepoţilor lui şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Ghinea mare vistier şi jupan Diicul mare spătar şi jupan Preda mare clucer şi jupan Barbul mare stolnic şi jupan Costandin mare postelnic şi jupan Radul mare comis şi jupan Hrizea mare paharnic şi jupan Bunea mare sluger şi jupan Necula mare pitar. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
Şi am scris eu, Stan logofăt, în cetatea de scaun, în Bucureşti, luna iunie 17 zile, şi de la Adam până acum, cursul anilor 7159 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Matei voievod <m. p.>

	DANIC, Doc. ist., LXIX/144.
Orig. slav, perg, (39,3 x 52,5), sigiliu mijlociu, timbrat, cu timbru mobil, rupt la îndoituri, şters, pătat, restaurat.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 405.

125                                                                                   1651 (7159) iunie 18

	† Adecă eu, Stroe ot Zorileşti, împreună cu feciorii miei, scris-am şi mărturisăsc cu acesta al mieu zapis, ca să fie de mare credinţă, la mâna dumnilui, Iordachi postelnic, ficiorul lu Trufanda vistier, cum să să ştie că m-am vândut dumnealui de a mea bunăvoie, fără de nici o silă, şi cu toată partea mea de ocină den Zorileşti şi din Turiia, ce să va alége preste tot hotarul, drept ughi 17, ca să-i fiu dumnelui rumân ohamnic şi cu feciorii miei, câţ Dumnezeu-m va da şi cu toată partea mea de ocină, cum scrie mai sus, şi dumnealui, şi coconilor dumnealui, câţ milostivul Dumnezeu i va dărui.
	Şi la tocmeala noastră, fost-au mulţi boiari carii-şi vor pune peceţile şi mai jos iscăliturile.
	Şi păntru mai mare credinţă, pusu-mi-am şi dégetul.
	Pis measeţa iunie 18 dni, leat 7159 <1651>.
		Eu Stroi.
 	 † Pis az, Badea logofăt.

	DANIC, M-rea Dintrunlemn, XVII/ 9.
	Orig. rom., hârtie (34 x 21).
	Copii, ibid.: mss. 445, f. 33v; 446, f. 59v-60.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 408.

126                                                                                   1651 (7159) iunie 18

	† Adecă eu, Şerb, feciorul Băcicăi ot Ghimpéni ot sud Vlaşca, scriu şi mărturisescu cu acesta al mieu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna dumnealui, jupan Buliga vel căpitan, cum să să ştie că m-am vândut eu, de a mea bunăvoie, eu şi fiiu-mieu, Luca, şi de acuma nainte, câţi Dumnezeu-m<i> va da fecior, şi cu partea mea de moşie, câtă să va alége, de preste tot hotarul, den câmp, den pădure, den apă, oricâtă să va alége, derept bani gata ughi 31, ca să-i fi<u> eu dumnilui de acuma nainte rumân în véci şi coconilor dumnealui. 
	Şi când m-am vândut eu, fost-au mulţi boiari mărturie, anume: Pârvul căpitanul ot Tâmna şi Avram iuzbaşa ot Cerneţi i Datco ceauşul ot Zăvârténi i Anghel ot Sturzeşti i Brătilă logofăt ot Mârşi.
	Şi păntru credinţa, mi-am pus şi degetul [ş]i iscălitura mai jos. 
	Pis measeţa iunie 18 dni, let 7159 <1651>.
		† Eu Şerb, feciorul Băcicăi
		† Eu Pârvul căpitan o<t> Tâmna
		† Avram iuzbaşa ot Cerneţi
		† Datco ceauşul ot Zăvârténi
		† Anghel ot Sturzeşti.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CXVII/3.
	Orig. rom., hârtie (30 x 20,5), cu o amprentă digitală pusă în dreptul numelui lui Şerb şi cu patru sigilii inelare în fum puse în dreptul numelor lui Pârvul, Avram, Datco şi Anghel.
	Copie, ibid.: ms. 135, f. 426-426v.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 407.

127                                                                                   1651 (7159) iunie 19

	† Adecă eu, Ştirbul, dempreună cu frate-mieu, Tudosie, roşii ot Tihuleşti, feciorii Ştirbului celui bătrân, scriem şi mărturisim cu acesta zapis al nostru, ca să fie de mare credinţă la mâna părintelui Ignatie, egumenul de la sfânta mănăstire a lu Mihaiu Vodă, den sus de Bucureşti, şi a tot săborul sfintei mănăstiri unde easte hramul sfântului şi făcătoriuliui de ciude, Nicolae de la Miralichiia, cum să să ştie că au fostu avut sfânta mănăstire ot Bolintin, care easte metoh sfintei mănăstiri a lu Mihai vodă, un vad de moară în apa Neajlovului, în Bucşanii de Jos. 
	Deci, fiindu acestu vad de moară împotriva noastră şi aproape de noi, de se hotăraşte în apă cu noi, şi sfintei mănăstiri fiindu-i acest vad de moară departe şi preste mână a se hrăni cu dinsul şi nefiindu-le nici de o treabă, socotitu-se-au dempreună cu titorii sfintei mănăstiri ai Bolintinului, cu tiorii cei bătrâni, şi se-au voitu toţi, dempreună unii cu alţii, <mai> ales cu Badea, pârcălabul de curte şi cu frate-său, Pârvul vornicul, feciorii lui Tudoran postelnic, şi au socotit cum să nu fie sfânta mănăstire fără de hrană şi fără de pomeană. Şi noao, fiindu-ne acestu vad de moară aproape de casă şi de hrană, voitu-ne-am noi toţi, împreună cu călugării sfintei mănăstiri de la Mihaiu Vodă şi cu titorii <s>fintei mănăstiri de la Bolintin, carii sânt mai sus-scrişi.
Dece am socotit de am dat sfintei mănăstiri pentru acest vad de moară un ţigan, anume Pădure, feciorul Puicăi ţiganul, derept ughi 51, care ţigan l-am fostu cumpărat şi noi de la Costea, feciorul lu Bârcă armaşul ot Creţeşti, şi 8 matce de stupi, derept ughi 29, şi 1 car derept ughi 8, cin cup ughi 88, ca să fie moşâie pentru moşâie. Şi am făcut zapise unul la alalt pre această tocmeală, cum scrie mai sus, ca să fie sfintei mănăstiri moşâe stătătoare în véci.
	Şi la această tocmeală a noastră fost-au boiari mărturie, anume: Cazan postelnic ot Fierăşti i Vasilie vtori postelnic i Radul comis sân Albului comis ot Bârzoe i Arsenie neg<u>ţătoriul ot Piteşti, şi alţi boiari carii-ş vor pune peceţile şi iscăliturile mai jos. 
	Pis Mihalcea logofăt sân Paraschivei logofăt.
	Measeţa iunie 19 dni, vă leat 7159 <1651>.
		Şerbul cu frate-meu, Todosie.
		Eu Arseni, mărturii.

	M-rea Simonopetra, codex 1775, p. 475-476.
	Orig. rom., hârtie (25 x 40), cu un sigiliu inelar în tuş aplicat între dată şi semnături.

Rez., Ionaşcu, Vechimea mănăstirii, p. 333; menţ., Năstase, Marinescu, Les actes roumains, p. 65, nr. 272.  

128                                                                                   1651 (7159) iunie 23
	
† Adică noi ceşti 6 boiari carii am fost luaţi pre răvaşe domneşti din divan înainte măriei sale, domnu nostru Io Matei Basarab voivoda, de jupâneasa Hârsova spătăriasa, ce au fost jupâniasa răpusatului jupan Mihaiu biv vel spatariu ot Coţofeni, şi di Ghierghina stolnicul cu frate-seu, Dumitraşco capitan, ficiorii lui Mihart stolnic ot Şutoaia, nepoţii lui Măriian postelnic, anume: ot Poiana, jupan Barbul vel stolnic i jupan Bune vel slujer i jupan Spahiul vel şofar i Barbul clucer ot Frătoştiţă, Drăgoi căpitanul ot Fălcoi, i ot Cernaia, Iacov capitan di roşii. Pintru că au avut pâră jupâniasa Hârsova spătăriasa în divan, naintea măriei sale, dumnu nostru, cu Ghierghina stolnic şi cu frate-său, Dumitraşco capitan, pentru satul Dragomireştii ot sud Doljiul, care sat l-au fost cumpărat Dragotă postelnic, cumnatul jupânesei Hârsovei, şi cu jupâniasa lui, Samfira, sora jupânesei Hârsovei, cari o au fost ţinut mai nainte vreme Stiriian postelnic, de la răpăusatul Şerban voievod în zilele răpăusatului măriei sale, Mihail voievod, pe vreme cându au fost dumnialui boiariu, diript 50 000 aspri gata.
	Dici după moartea lui Dragotă postelnic şi jupânesii lui Samfirei, sora jupânesei Hârs<o>vei, rămas-au satul pri sama jupânesei Hârsovei. Şi d-atuncia încoace tot l-au ţinut cu bună pace, până acum, în zilele măriei sale, răpusatul domnu nostru. Iar când au fost acum, iar Ghierghina stolnic şi cu frate-său, Dumitraşco căpitan, ei s-au apucat cum să ia acest sat. Şi aşa pârâia în divan cum acest sat, Dragomireştii, nu l-au cumpărat Dragotă postelnic şi jupâniasa lui, Samfira, pre bani dei lor, din bucatele lor, ci l-au cumpărat pri banii unchiu-seu, lu Stiriian postelnic, şi cum au rămas multe scule şi haine şi bani de-ale lu Stiriian, la jupâniasa Samfira.
	Deci într-aceea, măria sa, domnu nostru, datu-ni-au pri noi, aceşti boiari carii sânt mai sus-scrişi, la mijlocul lor, ca să căutăm şi s-adevărăm şi să jidecăm cum va fi pri diriptu. Deci noi aşa am judecat şi am dat jupânesei Hârsovii spătăresei cum să jure ea cu mâinile pri sfinta evanghelie, cum nu s-au cumpărat acest sat, Dragomireştii, pri banii lui Stiriian postelnic, ce l-au cumpărat Drag<o>tă postelnic şi cu jupâniasa Samfira, pri banii lor, din casa lor, din bucatele lor, şi cum n-au rămas sculili, nici haine, nici bani, nici nimic de-<a>li lu Stiriian, la soru-sa, jupâneasa Samfira.
	Într-aceea, jupâneasa Hârsova, ea s-au apucat de jurământ şi au mersu la sfinta mitropolie, înainte cinstitului şi priluminatului părintelui nostru, vlădica Stefan, de au jurat dinainte sf<i>nţiiei lui pri sfinta evanghelie, cum nu s-au cumpărat satul Drăgomireştii pri banii lui Stiriian, nici au rămas nimic di ai lui.
	Diript aceea şi noi făcut-am această carte a noastră jupânesei Hârsovei şi fie-sa, jupânesei Iudita, ca să-ş ţie satul Drag<o>mireştii cu bună pace, cum l-au ţinut şi mai denainte vreme, pentru că au rămas Ghierghina stolnic şi frate-său, Dumitraşco capitan, de lege şi di judecată. Şi să aibă aş face jupâniasa Hârsova şi carte măriei sale, domnu nostru, de rămas. Aceasta scriim.
	Mărturie din boierii divanului carii-şi vor pune mai jos iscăliturile.
	Şi noi pentru crédinţa, pusu-ne-am peceţili iscaleli.
	I napisax az, DumitraÎko l›g›fßt ot Trßgoviwe, mhseca Ónïe kgÃ d´ni v´ lht#zr‹nƒ <1651>. 
Barbul vel stolnik. Bunea vel sluÈer. Spaxiul. Ion kapitan. MogoÎ kapitan za roÎi.

	DJAN Covasna, Col. Cserey Emilia, fasc. X, f. 265.
	Copie rom. din 14 iulie 1692 transcrisă de Naláczi Andráş, Ungur János vicecomite, More Moyses jude principal; semnată şi de Mihai Bibescu şi Dan Florescul.
	
EDIŢII: Cernovodeanu, Doc. rom., nr. 11, p. 147-148; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 410.

129                                                                                   1651 (7159) iunie 23	

	† Mïlostiü Boıiü, î› Mateü Basßraba voivoda i gospodin´ vßsoå Zemle Ugrroblaxiskoe i zapleneskie. Davat gospodstvo mi, siÓ povhlenie gospodstva mi, jupâneséi Hârsovei spătăresăi, ce au fost jupâneasa răposatului jupan Mihaiu biv vel spătariu ot Coţofeni ot sudstvo Mehedinţi, şi fiica-sa, jupânesei Iditei, şi cu ficiori<i> ei, câţi Dumnezău va lăsa, ca să le fie lor tot satul Dragomireşti ot sud Doljil tot, cu tot hotarul, cu toţi rumâni<i> şi cu tot venitul, din câmp, din pădure, din apă şi din şedérea satului, deprétutindinile, şi desprea tot hotarul, din hotară până în hotară, pre bătrâne hotară şi semne, pintru că acest sat, Dragomireşti, ce scrie mai sus, fostu-l-au cumpărat Dragotă postelnicul dempréună cu jupâneasa lui, Samfira, sora jupânesăi Hârsovei, de la răpusatul Şerban voivod, în zile<le> răpusatului Mihail voivoda pre vreme cându au fost dumelui, Şerban voivod, boierin, direptu 50 000 de aspri gata şi cu zapis de la mâna dumnelui de vânzare, leat 7108.
	Şi de atunce încoace, tot au ţinut jupâneasa Hârsova cu bună pace până acum, în zilele domniei mele. Iar după aceia, cându au fost acum, iară Gherghina stolnicul şi cu frate-său, Domitraşco căpitanul, ficiori lui Mihart stolnicul din Şutoia, nepoţi lui Sterian postelnicul, fratele lui Stămati, carei au fost <ţinut> mai nainte pe giupâneasa Samfira, ei au rădicat pără pintru acest satu, Dragomireşti, şi au venit în divan, înainte<a> domniei mele, de s-au pârât de faţă cu jupâneasa Hârsova spătăreasa.
	Şi aşe pârâia Ghirghina stolnicul şi cu frate-său, Dumitraşco căpitanul, zicându aşa, cum acestui satu, Dragomireşti, nu l-au fost cumpărat Dragotă postelnicul şi cu jupâneasa lui, Samfira, pré bani<i> lor, din bucatele lor, ce l-au cumpărat pre1 bani<i> unchiului lor, Stiriean, şi cum au mărturisât jupâneasa Hârsova că s-au fost cumpărat satu pre1 bani de-ai lui Sterian, şi cum au rămas multe scule şi haine şi bani de ai lui Sterian, pre1 mâna gipânesei Samfirei.
	Deci într-acéea, domniia mea am căutat şi am judecat pre1 diréptu şi pre lege, împreună cu toţi cinstiţi<i> deregători<i> domniei mele şi am dat domnia mea la mijlocul lor 6 boieri pre1 răvaşă domneşti, anume: ot Poiana, deregătoriul domniei mele jupan Barbul vel stolnicul, i jupan Bunea vel [sluger] i jupan Spafeul vel şăfar e Barbul cloceriu ot Fratoşteţă e Drăgoi capitanul ot Fălcoi, [e ot Cernaia, Iacob]1 căpitanul de roşi<i>, ca să [caute]1 aceşti boieri şi să adevereze pintru acest sat, Dragomireşti, fostu-l-au [vândut]1 giupânesei Hârsovei pre bani de-ai lui Stiriian [...]1 cu bani<i> lor [...]1 şi din bucatele lor şi rămas-au niscai scule sau haine sau bani de ai lui Stirian la jupâneasa Samfira, au n-au rămas?
	Deci într-aceia, aceşti 6 boieri, ei au căutat şi au judecat cum au socotit cum va fi pre1 direptu, şi au dat jupânesei Hârsovei cum să jure cu mâinile pre1 sfânta evanghelie, cu al ei suflet, cum acest sat, Dragomireşti, nu s-au cumpărat pré bani de ai lui Steriean, ce l-au cumpărat Dragotă postelnicul cu jupâneasa Samfira, pre1 bani<i> lor, din bucatele lor, şi cum n-au rămas nimic de ai lui Steriean la jupâneasa Samfira, neci scule, neci haine, neci bani.
	Într-aceea, jupâneasa Hârsova, ea s-au apucat de jurământu şi au mers la sfânta mitropolie, înainte cinstitului şi prealuminatului vlădicăi Ştefan, de au jurat cu mănile pre1 sfinta evanghelie, cum nu s-au cumpărat acest sat pre1 bani<i> lui Steriian, neci au rămas nimic de ale lui Steriian. Şi n-au mărturisit ea cum pârâia Gherghina stolnicul. Şi cându au jurat, fost-au ispravnic boierinul domniei mele, Nicola vtori portar. Şi am văzutu domnie mea amândoă răvaşurili domneşti şi carte<a> cestor 6 boieri de judecată la mâna jupânese<i> Hârsovei spătăreasa.
	Deci au rămas Gherghina stolnicul şi cu frate-său, Dumitraşco căpitanul, de lege şi de judecata dinainte domni<i>i mele din divan. Direptu aceea, am dat domnie mea jupânesei Hârsovei, spătăresăi, şi fie-sa, jupânesei Iuditei, ca să le fie lor satul Dragomireşti, moşie lor, şi ficiorilor lor, şi nepoţilor lor, şi strenepoţilor lor, în vecu stătătoriu. I ne ›t kogoıde nepokolebemo orezma gospodstva mi. 
SeÈe Ábo i sve<d>hti postavlhm gospodstvo mi: ÈÁpan Gi›rma vel ban Kralevskïe i ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan RadÁl vel l›g›fet i ÈÁpan Ginhv vel visternïk i ÈÁpan DiikÁl vel spatar i ÈÁpan  BarbÁl vel stolnik i ÈÁpan RadÁl vel komis i ÈÁpan Xrijh vel pexarnik i ÈÁpan Kostandin vel postelnik. I ispravnik, ÈÁpan RadÁl vel l›g›fßt.
	I napisax aj, DumitraÎko l›g›fßtul, vß nastolni grad ot Trßgoviwe, mhseca Ónïe k‹g d´ni i ›t Adama do ninh vß lht #zr‹nƒ.
† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
	  	î› Matei voevodß <m. p.>

	DJAN Covasna, Col. Cserey Emilia, fasc. X, f. 214.
	Copie rom. din 14 iulie 1692 transcrisă de Nalácsi András, Ungur János vicecomis, More Moyses jude principal; semnează şi Mihai Bibescul şi Dan Florescul.

130                                                                                   1651 (7159) iunie 24
	
† Adecă eu, Radul Drăgănăcescul ot Izbicéni, scris-am zapisul mieu, ca să fie de mare credinţă la mâna părintelui Theodor ot sfe<n>ta monastire Cozia, dempreună  cu tot săborul sfintei mănăstiri, cum să să ştie că au luat un ţigan al sfintei mănăstiri, anume Radul, feciorul lu Nan ţiganul ot Izbicéni, o ţigancă a noastră, anume Neacşa, fata Muei ţiganul ot tam.
	Deci eu m-am dus la sfânta mănăstire, la părintele Theodor. Deci5 ne-am tocmit cu sfinţiia lui, dimpreună cu tot săborul sfintei mănăstiri, şi mi-au dat ţigancă păntru ţigancă, anume Rada, fata Bogdăneasăi ţigancei, de acia, de la mănăstire. Şi ne-au făcut şi zap<i>sul sfinţi<i>i lui, dempreună cu tot săborul, întărit cu pecétea mănăstirii. Şi ş-au pus toţ iscăliturile.	
	Deci5 noi încă am făcut zapisul nostru la mâna sfinţi<i>i lui şi a tot săborului, întărit cu peceţile noastre şi cu iscăliturile şi a mulţi boiari mărturie carii-şi vor pune iscăliturile şi peceţile.
	Pis iunie 24 dni, leat 7159 <1651>.
		Dumitru Săbiescul
		Cârstea vornic
		Tanasie iuzbaşa
		Darie roşul
		Stănimir
		Floria roşul
		Radul Obârşianul.

	DANIC, M-rea Cozia, XLVIII/ 15.
	Orig. rom., hârtie (33,5 x 21), cu şapte amprente digitale puse câte una în dreptul semnăturii martorilor şi cu un sigiliu inelar în tuş, fără nume, pus, probabil, pentru Radul Drăgănăcescul.

131                                                                                   1651 (7159) iunie 24

† Adecă eu, Ivan, feciorul Barbului călugărului, scris-am şi mărturisescu împreună cu jupâneasa mea, Necşa şi cu feciorii miei, anume Barbul şi cu alalţi cu toţi, al nostru zapis, să fie de credinţă la mâna jupânului Trifului ot Târgovişte, cum să să ştie că i-am vândut neşte vii den dealul Izvoranilor, însă den Valea Ştefăneştilor, rozoare 4, den sus şi den jos, care vii le-am fost cumpărat de la Andreiaş şi de la Dumitru, fiiu-său, şi de la Stan Câmpulungeanul, şi cu un cerec de delniţă de la Izvorani, den partea mea, derept bani gata, ughi 130. 
Şi am vândut de a mea bunăvoie şi co ştirea tuturora vecinilor den sus şi den jos.
Şi la tocmeala noastră fost-au preoţi şi boiari mărturie, anume: popa Isar, Harta diiaconul, popa Alexe, Andronie postelnic al popei Savei, Tudor postelnic, Oprea postelnic i Dragne ot Târgovişte şi Răducanul, feciorul lu Dumitru Slumnicăi, şi Fota şi Vlaicul iuzbaşa şi alţi boiari carii-şi vor pune mai jos peceţile şi iscăliturile. 
Pis Ivan logofăt, measeţa iunie 24 dni, leat 7159 <1651>.
† Şi păntro credinţa, me-m pos pecete.
Eu Tudor
Răducanu
Eu Tudor cupeţ
Eu Andronie
Eu popa Isar
Eu popa Alchexe
Eu Harta diiaconul 
Vaseiu
Fota
† Todur.

DANIC, M-rea Trivalea, XVII/1.
Orig. rom., hârtie (33,5 x 20,5), cu şapte sigilii inelare în fum puse în dreptul numelor lui Tudor, Răducanu, Tudor cupeţ, Andronie, Isar, Alechexe şi Vaseiu.
Copii ibid.: mss. 371, f. 125; 477, f. 153v-154; 2179, f. 172v-173; 2180, f. 154.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 413. 

132                                                                                   1651 (7159) iunie 24
	
† Adecă <eu>, Ivan vistiirnicelul ot Călcileşti, feciorul Barbului călugărului carili au fost egumen la sfânta mănăstire, la Râncăciov, scriim şi mărturis<es>cu cu acest al mieu zapis, împreună cu jupâneasa mea, Neacşa, şi cu feciorii miei, anume: Barbul şi cu alţi câţi Dumnezeu ne va dărui, ca să hie de mare credinţă la mâna a dumnealui Trifului postelenic ot Târgovişte, cum să să ştie că i-am vândut nişte vii din dealul Izvoranilor, carile sânt în Valea a Ştefăneştilor, însă se ştie ales rozoare 4, şi den sus, şi den jos, carii vii le-au fost cumpărat tată-miu de la Andriiaş şi de la fiiu-său, Dumitru ot Piteşti. Şi i-am vândut aceşte vii ci scrie mai sus întâi cu ciric di delniţă, iar apoi am mai vinit a doua oră de i-am mai vândut ş-alt ciric de délniţă. 
Ci i-am făcut acest zapis pre o jumătate de délniţă, derept bani gata ughi 154, ca să hie lui moşie şi jupânései lui, şi coconilor lui, şi nepoţilor lui, moşie stătătoare în véci. Şi când o am vândut aceste vii şi cu această jumătate de délniţă ce scrie mai sus, o am vândut cu voia a mea şi a jupânési<i> mele şi a coconilor mii şi cu ştirea a tuturora vecinilor, şi den sus, şi den jos.
Anume au fost mărturii: popa Isar star i diiac Harta ot Pitişti i popa Alexe ot tam i Andronii postelnic ot tam sân popi<i> Savei i Tuduru postelnic ot tam i Oprea postelnic ot tam i Dragne ot Târgovişte i Răducanul sân Dumitru Slămnic<ăi> i Vlaicul iuzbaşa i Apostol cupeţ i jupânul Manea vecinul i jupân Iane Câmpulu<n>gean<ul> vecinul şi alţ<i> cari<i>-ş vor pune mai jos iscăleturile şi peceţile mai jos.
Şi pentru cridinţa, mi-am pus şi pecétea mai jos.
Şi am scris eu, Tuduru dascălul, cu zisa a lu Ivan.
Pis iunie 24 dni, leat 7159 <1651>.
Eu Ivan
† Eu popa Isar
† Eu popa Alecse
Eu popa Dumitru
† Eu Dragne
Tudose armaş
† Tudor.

DANIC, M-rea Trivalea, XVII/2.
Orig. rom., hârtie (31,5 x 21,5), cu patru sigilii inelare în fum puse în dreptul numelor lui Isar, Alecse, Dragne şi Tudose armaş.
Copii ibid.: mss. 371, f. 125v; 477, f. 154v-155; 2170, f. 173-173v; 2180, f. 154v-155. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 414. 

133                                                                                   1651 (7159) iunie 25

† Adecă eu, Badea de Brăil<ă>, scriu şi mărturisesc cu zapisul mieu la mâna părintelui episcopului chir Serafim de la Buzău pentru c-am dat şi am închinat moşia mea de la Iasul, însă cari easte partea mea, la sfânta ep<i>sc<o>pie de la Buzău, pentru <ca> să fie de mari pomeană părinţilor miei şi mie în véci. Şi o am dat fără nici o silă sau îndimnare de cineva, ce eu de bunăvoia mea.
Şi când o am dat această moşie, o am dat denaintea dumnealui căpitanul Radul cel mare şi dinaintea lu Negoiţă păharnic, feciorul Mihalce<i> vornicul de Pătărlagi.
Şi au fost mărturie mul<ţi> căpitani, anume: Dumitraşco căpitan de Gradişti i Roman căpitan de margini, Neagoe căpitan de Codreşti i Zbera iuzbaşa de Grădeşte, Pentelei iuzbaşa iar de acolo, şi jupânul Dia de Brăila.
Şi să să ştie mai ales c-am dat aciastă moşie, când s-au târnosit mănăstirea de la Măxinéni.
Şi pentru credinţă pusu-mi-am şi pecété, ca să să crează. 
Pis az, ieromonah Mihail, measeţa iunie 25, leat 7159 <1651>.
† Egumen Chiril Măxinenu
† Ieu Badea
† Radul vel capitan
† Dumitraşco căpitan
† Die
† Neagoe căpitan
† Roman căpitan.

DANIC, Ep. Buzău, LVIII/7.
Orig. rom., hârtie (29,5 x 20), cu şapte sigilii inelare în fum puse în dreptul fiecărei semnături.
Copii ibid.: LVIII/5 (f. 2); Doc. ist., CXXVI/30; ms. 173, f. 505.

Rez., Perianu, Un negustor brăilean, p. 349; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 415. 

134                                                                                   1651 (7159) iunie 25

[Adecă] eu, Ivaşco logofăt sân Datco vistier ot Copăcéni, scres-am acesta alu meu zapes, ca să fie de mare credenţă la dumnealui jupan Marco vel armaş, cumu să să ştie că m-am tocmitu cu dumnelui de bunăvoia mea de i-amu vândutu un rumân, anume Dumitru Buzilă, şi cu partea mea de selişti den satu, den Călineşti, den judeţul Argeşului, dereptu ughi 11, ca să-i fie dumnelui moşie şi coconilor dumnelui în veacu.
Şi la tocmeala nostră fost-au : popa Iriemie ot Sfeta Petca şi Loizi clucer, Preda paharnic, Ianachie neguţătorul şi Zota negăţător şi alţie carie îş vor pune iscăleturele mai jos. 
Şi amu scres eu, Ivaşco, cu mâna mea.
Pes measeţa iunie 26 dni, leat 7159 <1651>.
	Eu Ivaşco sân Datco vistier
Popa Irimiia ot Sfânta Petca
Ia[nachie]1 cup[eţ]1 mărturie.

DANIC, Col. Ionaşcu Ion, I/71.
Orig. rom., hârtie (30,5 x 21), cu un sigiliu inelar în ceară albă, deteriorat, pus în dreptul semnăturii lui Ivaşco. 

Reg, Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 416.

135                                                                                   1651 (7159) iunie 27
	
† Zde kletovţi ai feciorilor Ţuicului den sat, den Zlaşma, po ime: ot Strihae, Lepădat, i ot Iablaniţa, Ciorecel i Cristea ot tam, i ot Hălmăjăl, Novac, i ot Vardeniţă Lepădat, i ot Bolbăşani, Lupul Sârbul, i ot Broscari, Baico, i Dumitru al turcului ot tam, i Ursul ot tam, i ot Rogova, Ivan i Calul ot tam, i ot Bâlboşani, Vinul, ca să caute şi să adevereze şi să jure aceşti jurători de cătră Barbul vel stolnic cum nu-i sânt feciorii Ţuicului rumâni den sat, den Zlaşma, nici n-au fostu vândut Predii banul încă den zilele lu Şărban vodă, ci sântu oameni din Ţara Ungurească, den sat, den Băgăltiu. Şi să se cetească cărţile de moşie şi zapisele de cumpărătoare cine ce va avea, însă cum vor afla şi vor adevăra cu ale lor suflete, aşa să jure. Şi zioa cu 1 săptămână înainte postului Sânta Mări[ei] Mari, la Craiova. Ispravnic vel portar.
Pis iunie 27, leat 7159 <1651>.
		Io Matei voievod.
	
	Popescu-Cilieni, Donat, Documentele Sâmboteanu, p. 471, nr. 3.

136                                                                               1651 (7159) iunie 27 

Milostiiu Bojiiu Io Matei Basarab voievod i gospodin. Davat gospodsvo mi, sie povelenie gospodstva mi, slugu gospodstva mi, Stanciul snă Jumării ot Suslăneşti, şi femeii lui, Velicăi, fata Micului ot Dragoslavele, şi feciorilor lui, ca să le fie lor în Dragoslavele un loc de casă şi cu casa şi cu grădina, care au fost a socru-său, Micului, pentru că acel loc de casă, cu casa şi cu grădina, cu pometuri, dat-o-au şi o au lăsat Micul cu sufletul lui, cum să fie a fie-sa, Velicăi, fămeaia Stanciului ce scrie mai sus, pentru că ce au fost ea fată mai mică, cum am văzut domnia mea şi zapisul Micului la mâna ginere-său, Stanciului, şi a fie-sa, Velicăi, încă făcut cu mare blestem şi cu mulţi boiari mărturie şi oameni buni. 
Şi iar să fie slugii domni<i>i meale, Stanciului, şi fămeii lui, Velicăi, dă preste toată partea dă moşie, cât să va alege a socru-său, Micului ot Dragoslavele, a treia parte, den câmp, den pădure, den munte, den apă şi de peste tot hotarul, ori cât se va alege, să aibă a împărţi Velica, fămeaia Stanciului, cu sororile ei, Ruja şi Maria, tot frăţeşte, cât să va aleage partea tatâne-său, Micului, cum scrie şi mai sus. Iar casa, cu locul den grădină, cu pometu, să fie numai a Velicăi, fămeaia Stanciului, iar alte sorori, Ruja şi Maria, să n-aibă treabă, pentru că aşa le-au fost tocmit tatăl lor, Micu, şi au lăsat cu sufletul lui. 
Deci le-am dat şi domnia mea ca să le fie moşie ohabnică. Într-alt chip să nu fie, ci după porunca domni<i>i mele. Însumi domnia mea am zis. 
Pis meşiţa iunie 27 dni, leat 7159 <1651>.
Semnătura originală a domnului.

Răuţescu, Dragoslavele, p. 119-121. 

137                                                                                   1651 (7159) iunie 28 

† Adecă eu, Sava cel mare de Mărăcineani, cu feciorii miei, anume: Radul i Avram, [...], scriem şi mărturisim cu zapisul nostru, <ca să fie> de mare credinţă la mâna părintelui ep<i>sc<o>pul chir Serafim de la Buzău, cum să să ştie c-au fost luat un ţigan al nostru, anume Gago, pre o fată a Oprei ţiganul al episcopi<i>i de la Buzău, anume fata Cherana. Deci cât au lăcuit ţiganul nostru cu ţiganca episcopie<i>, făcut-au un copil şi o copilă. Deci ţiganca i se-au întâmplat de-au murit şi schimbul părintelui nu l-am fost dat la episcopie, fi<i>nd încă tocma den zilele părintelui episcopul Ştefan. Iar când au fost acum, părintele episcopul Serafim ş-au luat copila cea den ţiganca episcopie<i> caré easte den fata Oprei ţiganul şe ne-au apucat de i-am plătit schimbul carele a fost să-i dăm pentru fata Oprei caré scrie mai sus. Şi ne-au mai întorsu părintele episcopul Serafim bani ughi 4. Însă numele ţigancei caré o dăm schimbu, o cheamă Ioana, fata lu Gonţea ţiganul. 
Şi când ne-am tocmit cu părintele, fost-au la tocmeala noastră: Iordache vornicul i Popescul căpitan i Lupşă iuzbaşa i ceauşul Mircan din Mărăcinéni i Stănciucul, feciorul lu Mârşaviţ, i popa Mihai i Vrémeş vătahul de ţigani. 
Pis measeţa iunie 28 dni, leat 7159 <1651>.
Lupşă iuzbaşa
Sava
† Iordache vornic
Mircan ceauş.

DANIC, Doc. ist., CXXVII/75.
Orig. rom., hârtie (29,5 x 20), cu patru sigilii inelare în fum puse câte unul în dreptul numelor martorilor.
Copie ibid., ms. 173, f. 602v. 

EDIŢII: Potra, Contrib. ist. ţiganilor, p. 235-236 (nr. 42); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 417.

138                                                                                      1651 (7159) iulie 1 

	† Adică noi, 12 boiari ce sântim luaţi pri răvaşe domneşti de Stanciul vat<af> ot Băşăneşti, po ime: Dobrotă logofăt ot Hinţeşti i Stoica sin Tatomir ot Procică i Baico ot tam i Vlaicol ceauşul ot tam i Cârstiian ot Cătun i Şirban ot Năiani, ot Băşănişti, Dumitru Năianul i Stan Măciucă ot tam, ot Brănişti, Căzan i Chiful ot tam i Badea ot tam, ot Tohan, Ghirghi sin popii Stoicăi, aceşti 12 boiari să căutăm şi să îmblăm să socotim şi să hotărâm ocina Stanciului vataf, ocină di câmp, însă în hotarul Moceştilor, care ocină o a fost cumpărat Stanciul vataf di la Stancea, fata lu Şirban Mocescul, moş bătrăn ş[i] plin.
	Dici noi am îmblatu împreună cu toţi megiiaşii carii sânt ocinaşi şi moşneni într-acel hotar [p]1ri alte părţi şi am hotărât şi o am împietrit şi o am întărit şi o am stâlpit şi o am a[les]1 din cap până în cap, adică din cin până în cin, hotar de 250 de stânjeni pre <m>arginea hotarului Mociştilor pri din sus, alăturea pri lângă hotarul Istiului, adică lungul easte din valea Istiului până în ocina Săhăteanilor, ca să hie di acum ocină hotărâtă şi tăiată, cum easti légea şi obiciaiul hotarălor. Şi di acum înainti Stanciul vataf să aibă aş faci cărţi domneşti pri acist hotar prea cu mari cridinţă.
	Şi atunci la hotărâtul ceştii ocini fost-au ispravnic om domniscu, Stanciul al 2-lia portar. Adică hotarnicii pentru mai mare cridinţă, pusu-ne-am piciţile şi iscăliturili. 
Pis measeţa iulie dni 1, leat 7159 <1651>.
	Eu Dobrotă logofăt
		Eu Stoica
		Eu Baico
		Eu Vlaicul
		Eu Cârstian
		Eu Şirban
		Eu Dumitru
		Eu Stanu
		Eu Căzan
		Iu Ştiful
		Iu Badea
		Iu Ghirghi.

	DANIC, M-rea Bradu, Hanu Greci, Codreni, XIV/7.
	Orig. rom., hârtie (30 x 20,5), cu doisprezece sigilii inelare în fum puse câte unul în dreptul fiecărei semnături.
	Copie, ibid., ms. 459, f. 22.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 420. 

139                                                               1651 (7159) iulie 1, Târgovişte

† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î>› Mateï Basaraba voevoda i gospodina vßs›e Zemle Ágrr›vlaxïsk›e. Davat gospodstvo mi sïi povhlenïe gospodstva mi sl¨zem gospodstva mi, Borcea iuzbaşa i brat ego, Tudor peharnic, sân Radul căpitan ot varoş ot Buzău, şi cu ai lor feciori, câţi Dumnezeu le va dărui, ca să le fi<e> ocină ce se chiiamă Dudeştii ot sud Buzău, însă toată partea a răposatului Mihai vodă, den hotar până în hotar, de pretutindinilea, oarecât se va alége. Pentru că această ocină fost-au neşte moşie pustie, fără de bir, pre séama domnească. Deci domniia mea m-am milostivit de am miluit pre sluga domni<i>i méle, Radul căpitan, tatăl Borcii iuzbaşa şi al lu Tudor peharnic, încă mai dennainte vréme, pentru direaptă şi credincioasă slujbă ce au slujit domni<i>i méle şi ţărăi în tot locul, pren unde au fostu po<r>unca a domni<i>i méle. 
Aşijdire, cându au fostu acum, după mo<a>rtea Radul<ui> căpitan, văzându domnia mea pre slugile domni<i>i méle, Borcea iuzbaşa şi Tudor peharnic, feciorii Radului căpitan, cum sântu slugi domni<i>i méle şi slujăscu cu credinţă bună şi în dreptate, miluit-i-am domnia mea cu această moşie, Dudeştii, ce scrie mai sus, cu tot hotarul şi cu tot venit[u]l. Direptu acéia, domnia mea încă am mai înnoit şi am întărit cu aceasta carte a domni<i>i méle, ca să le fie lor moşie şi feciorilor şi nepoţilor şi strenepoţilor, în véci. Iar de cătră alt nimenilea să n-aibă nici o băntuială. 
	Aşijdire, încă am întărit domnia mea şi cu blestem, cum în urma şi după petrécerea a domni<i>i méle, pre carerele va milui Domnul Dumnezeu cu domnia a firea domnu şi biruitor Ţărăi Rumâneşti, au den neamul domni<i>i méle, au despre altă parte, încă-l rog cu mile lu Dumnezeu, să înnoiască şi să întărească această milă şi cartea a domni<i>i méle şi domnul Dumnezeu să fie cu adevăr întru dumnealui. Iar carele va călca şi va sparge această milă şi cartea a domni<i>i méle, acela să fie treclet şi anathema [şi a]1fur[i]1sit de 318 sveatii oteţi<i> ije sut vă Nichiei. Şi să fie lăcuitor la un loc cu Iuda şi cu Ariia.  I ne ›t kogoÈdo nepokolhbim¨ po rezm¨ gospodstva mi. 
SeÈe ub¨ i svedhtelïi m´rt¨rie postavlhim gospodstvo mi: ÈÁpan Gï›rma vel ban Kralevski i ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan Radõl vel logofet i ÈÁpan Ginh vel vistïær i ÈÁpan DïikÁl vel spatar i ÈÁpan Preda vel klÁçer i ÈÁpan Kostandin vel postelnik i ÈÁpan BarbÁl vel stolnik i ÈÁpan RadÁl vel komis i ÈÁpan Xrija vel pexarnik i ÈÁpan BÁnh vel slÁÈer i ÈÁpan NekÁla vel pitar.
Inako da nhst po reç gospodstva mi. I ispravnik sam reç gospodstba mi. 
I napisax az, Radul logof´t, ¨ grad ¨ T´rgoviwe.
Pis mhseca ü¨lie aÕ dni, lht#zr‹nƒ <1651>.
          		† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
î› MateÓ voevod <m. p.>

	DANIC, M-rea Nucet, XII/ 1.
	Orig. rom, hârtie (44,5 x 29,2), sigiliu mijlociu, timbrat.
	
Reg., Fişele g-ra Năsturel, sub data; Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 418. 

140                                                                                     1651 (7159) iulie 1

† MilostïÓ BoÈïeÓ, î>› Matei Basaraba voevoda i gospodin´. Davaxom gospodstvo mi, sïü povelhnïe gospodstva mi, sl¨g¨ gospodstva mi, Vladului, şi cu frate-său, Cătăniţă ot Bălţaţi, ca să fie volnici cu aceasta carte a domni<i>i méle de să caute unde vor găsi nescare moşii sau rumâni sau ţigani de ale lui Calotă şi Dumitru, feciorii Palalogăi logofăt, să aibă a le luoa în seama lor, pentru că au fost cumpărat Vladul şi Cătăniţă nişte vii în dealul Bălţaţilor şi cu 2 stânjăni de ocină de la Calotă şi de la Dumitru, feciorii Palalogăi, încă mai denainte vréme şi cu zapis de vânzare de la mâna lor. 
Şi tot au ţinut cu pace, iar după moartea lui Calotă şi a lui Dumitru, sculatu-s-au un frate al lor mai mic, anume Leca, cu pâră, zicând cum nu au avut fraţii lui treabă să vânză acea vie şi cum easte partea lui. Şi au stătut toţi de faţă înaintea domni<i>i méle în divan. Într-acéia, domnia mea am judicat să ia Leca viia şi moşia, să [f]ie pre seama lui. Iar Vladului pârcălab şi lui Cătăniţă le-am dat domnia mea ca să [f]3ie volnici cu această carte a domni<i>i méle, de să caute unde vor găsi alte mo[ş]3ii sau rumâni de ale lui Calotă şi de ale lui Dumitru, să le ia toa[te]3, să fie pentru acéste vii şi moşie ce le-au vândut şi nu [...]3 sânt stătătoare, iar de nu vor găsi nic[i]3 moşie, nici rumâni, să fie vo<ln>[ic s]3ă ia pre feciorii lor, să le fie rumâni stătători în veac, pentru căci <l-au în>şălat şi i-au vândut moşie rea, unde nu au fost avut treabă. Aşa am judecat domnia mea cu tot divanul. Inako <da nhst>. I ispravnik sam rhx gospodstvo mi. 
Pis ü¨lïe aÕ <d´ni>, vß lht #zr‹nƒ <1651>. 
î>› Mateü Basaraba v›ev›da, milostïeü Boıïeü gospodinß.
î>› Mateü voevoda <m. p.>

	DANIC, Doc. ist., DCXXI/ 233.
	Orig. rom., hârtie (29,5 x 20,5) sigiliu mijlociu, timbrat.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 419.

141                                                                                    1651 (7159) iulie 2

	† Adecă eu, Dumitru, sân Vaselie Culea ot Necopoe, scris-am zapisul mieu, ca să fie de mare credinţă la mâna jupânului Neagul vătaf za aprozi i postelnici, nepotul jupânului Dumitru Ochia, cumu să să ştie că au fostu cumpărat jupânul Dumitru Ochiia satul Băcăleştii ot sud Olt împreună cu tată-mieu, Vaselie Culea, iar apoi s-au tâmplat morte jupânului Dumitru Ochie şi au lăsat satul Băcăleştii la mortea lui, nepot-său, Neagului vătaf, şi cu zapis de la mâna lui, ca să-i hie moşie stătători, iar neputi-său, Neagul vătaf, să grijască toate trebile lui la morte.
	Iar după aceia, eu m-am rădicat cu pâră, naintea mări<i>i sale, Io Mathei Băsărab voievoda, în divanul cel mare, pentru satul Băcăleştii care au fostu cumpărat tată-mieu împreună cu jupânul Dumitru Ochiia. Iară Neagul vătaf, nepotul jupânului Dumitru, au scos un zapis al tătâ-ne-mieu scriind cumu au fostu avut tată-mieu socoteală cu jupânul Dumitru, scriind în zapis cumu pentru acel sat, ş-au luat tată-mieu ughi 110, partea lui, pre cea jumătate de sat. Şi au rămas satul totu pre sama jupânului Dumitru. Iar eu, necrezind zapisul tătâne-mieu, domnu nostru ne-au trimis la prea ferecetul părentele nostru, Paisi, patriarhul Irusalimului, ca să facă sfinţăia sa carte cu mare legătură. 
	Înte-acéea, văzând eu lucru ca aceasta, am lăsat cumu au tocmit tată-mieu şi s-au legat cu zapisul lui să fie pre acea tocmeală şi de mini neci să mai aibă a trage pâră cu Neagul vătaf pentru sat, neci cu fata jupânului Dumitru. Şi am făcut acest zapis denaintea a tot divanul domnul nostru, de a mea bunăvoie, fără de nici o silă.
	Şi pentru mai mare credinţa, pusu-mi-am dégetul în loc de pecéte.
	Şi mărturii, toţi boiarii divanului marie şi micii, carii-ş vor pune peceţili şi iscăliturili.
	Pis az, Preda logofăt.
	Measeţa iulie 2 dni, 7159 <1651>.
		Radul vel logofăt.
		Barbul vel stolnic
		Costandin vel postelnic
		Radul vel comis
		Diicul vel spătar
		Bunea vel sluger
		Radul vistiar ot Fărcaş 
		Ego w Dhmhtrhj w goj to Basilhe Konlo ¢p thn <N>hkopolh.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CXLVII/ 8.
	Orig. rom., hârtie (29,5 x 20,5), cu două sigilii inelare în tuş puse în dreptul semnăturilor lui Barbul mare stolnic şi Diicul mare spătar.
	Copii, ibid.: CXLVII/ 26, f. 4; ms. 136, f. 33–33v.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 423. 

142                                                                 1651 (7159) iulie 2, Târgovişte

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba voevodï i gospodinß vßsoi Jemle Ággrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïi povelhnïi gospodstva mi bolhrin gospodstva mi NhgÁl vatax ja postelniçi, vtorïi bratçed Savev, s´nß î›rgßv, brat ÈÁpanicev Keranev Gligorïev l›g›fet ›t Poæna, i sßs s´novi ego eliciÈe Bogß darovax, ækoÈe da est emÁ edin acigan, na ime K›standin, sßs s´novi ego, po ime: Stoika i Paraskiva i TÁdÁrÁ i sßs vnÁkom si, DÁmïtrÁ, s´nß Stoikßv, i sßs vßs çelhd im. Ja neÈe est tog acigan, Kostandin, sßs s´novi ego viÎe reçeni ›n est bil ja dhdïno î›rgßv, baw Savev ›t Stßnçewi a nÁ est bil postavil jalog na sestram sa, ÈÁpanica Kerana l›g›fethsa, taÈe est bil po rajloga eæ dokle est bil ›na Èiva. A po sßmrßt ÈÁpanicev Keranev, vßjimal est Sava vnÁkom sÁ po Kostandin ciganÁl sßs s´novi ego poçto radï bil emÁ ja dhdïnno i podobaetse im niÈli proçïi. 
	A poslh, Sava ›n ja mnogo lip‚ovanïe ›n est prodal po Kostandin ciganÁl i po s´novi ego viÎe pis bratçed si, NhgÁlov vatax ja rÚ taleri pobïeni gotovi, sßs japis ›t rÁka ego ja prodanïe.
	A potom, ako minÁl tri lhtï, se vßstanil est Nika  pexarnik, vnÁk Gligoriev l›g›fet, sßs prÁx radï togo aciganß, Kostandin, sßs s´novi ego rekÁwï kako est bil ›stavil emÁ ÈÁpanica Kerana l›g›fethsa na sßmrßt eæ, sÁwï svedïtel tamÁ popa NekÁla ›t Poæna, i prïidet pred gospodstvo mi, Á divan, ja licÁ. TaÈe, ako prïidet popa NekÁla na divan, ›n svedetelstvoval sßs dÁÎÁ ego kako niÈ est sliÎal ›t Ásta  ÈÁpanicev Keranev logofethsa da go ›stavil sïi acigani Nikßv pexarnik, niÈe niwa.
	Vß tom, gospodstvo mi sßm gledax i sÁdix po prava i po jakon boÈïeÓ, kÁpno sßs vsix mi poçtenimi pravitelïi gospodstva mi, i dadox sßm gospodstvo mi bolhrin gospodstva mi, NhgÁl›v vatax, ækoÈe da imat drßÈati ciganïi kako est bil pokÁpil sßs negovi pravi aspri i ›stal est Nika pexarnik ›t jakon i ›t sÁÈdenïe ›t divan. Potom, Nika niÈe po tae ne ›stavlhetse, a nß est ponÁdil po Sava i po materam sa, MÁÎa, tere est jaklel sßs dÁÎami ix sßs rÁch po svhtaa Eõangelïe i po Kostandin cigan i po vrßtograda sßs loja ›t jdh, ›t Trßgoviwe, kako ne imhl trhb niÈe Nika pexarnik, vnÁk Gligorïev l›g›fet, niÈe Ænakïi ›t Poæna. TaÈe pakiÈe ›stal ›t jakon i vtora red.
 Sego radï, dadox sßm i gospodstvo mi bolhrin gospodstva mi NhgÁl›v vatax ækoÈe da est emÁ tog acïgan Kostandin sßs s´novi ego, Stoika, Paraskiva, TÁdÁrÁ, i sßs vnÁkom sÁ, DÁmitrÁ, ja dhdïno i vß ›xab emÁ i ›trokim i vnÁkom i prhvnÁçetom vß vhkÁ. A aweliÈe ijvaditi Nika pexarnik nhkogda nhkïi knigi ili japisi, da ne se vhrÁet, nß d<a s>toit vshx lßÈlive i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe i svedeteli [postav]ixom gospodstvo mi2 ÈÁpan Gï›rma vel ban, ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan Radõl vel l›g›fet, È[Ápan Ginß vel]2 vistïar, ÈÁpan DïikÁl spatar, BarbÁl vel stolnik, Radõl Mixalçh vel komis, Xrija pexarnik, ÈÁpan Kostandin vel postelnik. I ispravnik, ÈÁpan Rdõl vel logofet.
	Pis DÁmïtrÁ logofet, Á Trßgoviwe, mhseca Ólïe vÚ d´ni i ›t Adama, vß lht #jr‹nƒ.
î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
		î› MateÓ voevodß <m. p.>

	† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele boierului domniei mele Neagul vataf de postelnici, văr al doilea al Savei, feciorul lui Iorga, fratele jupaniţei Cheranei a lui Gligorie logofăt din Poiană, şi cu fiii lui, câţi Dumnezeu îi va dărui, ca să-i fie lui un ţigan, anume Costandin, cu feciorii lui, anume: Stoica şi Paraschiva şi Tudor, şi cu nepotu-său, Dumitru, fiul Stoicăi, şi cu tot sălaşul lor, pentru că acel ţigan Costandin, cu fiii lui, ce s-a zis mai sus, el a fost de baştină al lui Iorga, tatăl lui Sava din Stănceşti, ci l-a pus zălog la sora sa, jupaniţa Cherana logofeteasa. Şi tot a fost pă seama ei până a fost ea vie. Iar după moartea jupaniţei Cheranei, a luat Sava, nepotul său, pe Costandin ţiganul, cu fiii lui, pentru că a fost al lui de baştină şi i să cădea lui decât altora. Iar apoi, Sava, el, pentru multă lipsă, el a vândut pe Costandin ţiganul şi pe fiii lui, scrişi mai sus, vărului său, Neagului vătaf, pentru 100 de taleri bătuţi, gata, cu zapis de la mâna lui de vânzare. Iar apoi, dacă au trecut trei ani, s-a ridicat Nica paharnic, nepotul lui Gligorie logofăt, cu pâră pentru acel ţigan Costandin, cu fiii lui, zicând cum că i l-a lăsat lui jupaniţa Cherana logofeteasa, la moartea ei, fiind martor acolo popa Necola din Poiana. Şi au venit înaintea domniei mele în divan, de faţă. Apoi, dacă a venit popa Necola în divan, el a mărturisit, cu sufletul lui, cum că nici n-a auzit din gura jupaniţei Cheranei logofeteasa ca să fi lăsat pe acei ţigani Nicăi paharnic, nici nimic. 
Întru aceea, domnia mea, am cercetat şi am judecat, după dreptate şi după legea lui Dumnezeu, împreună cu toţi cinstiţii dregătorii domniei mele, şi am dat însumi domnia mea boierului domniei mele, Neagului vataf, ca să aibă a stăpâni ţiganii după cum i-a cumpărat, cu ai lui drepţi aspri, şi a rămas Nica paharnic de lege şi de judecată din divan.
După aceea, Nica nici pe aceea nu s-au lăsat, ci au silit pe Sava şi pe mama sa, Muşa, de au jurat, cu sufletele lor, cu mâinile pe Sfânta Evanghelie, şi pentru Costandin ţigan şi pentru grădina cu via de aici, din Târgovişte, cum n-au avut treabă nici Nica paharnic, nepotul lui Gligorie logofăt, nici Ianache din Poiană. Astfel, iarăşi au rămas de lege şi de al doilea rând.
Pentru aceea, am dat însumi domnia mea boierului domniei mele, Neagului vătaf, ca să-i fie lui acel ţigan, Costandin, cu fiii lui, Stoica, Paraschiva, Tuduru, şi cu nepotu-său, Dumitru, de dedină şi de ohabă, lui şi feciorilor, şi nepoţilor şi strănepoţilor, în veac. Iar dacă va scoate Nica paharnic vreodată nişte cărţi sau zapis, să nu să creadă, ci să fie toate mincinoase şi de nimeni să nu să clătească, după zisa domniei mele.
Iată şi martori [am pus]2 domnia mea: jupan Gheorma mare ban, jupan Dragomir mare dvornic şi jupan Radul mare logofăt, jupan Ghinea vistier, jupan Diicul spătar, Barbul mare stolnic, Radul Mihalcea mare comis, Hriza paharnic, jupan Costandin mare postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
A scris Dumitru logofăt, în Târgovişte, luna iulie 2 zile şi de la Adam anul 7159 <1651>.
Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Mateiu voievod <m. p.>

DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CCCLIV/4.
Orig. slav, hârtie (43,3 x 28), sigiliu mijlociu, timbrat; rupt la îndoituri, restaurat.
Cu trad., ibid., CCCLIV/4. 

143                                                                                      1651 (7159) iulie 3

	Adecă eu, Dumitru [I]orga, şi popa Mane cu fraţii lui cum să se ştie cum am tras pâră cu Stoian, fecioriul Balucoiul şi cu Mateiu Arsul pentru ocina a moşu-miu lu Necşat. 
Aşa pârâia Stoian şe Mateiul în devan, cum au cumpărat moşul lor, Stoil, parte moşului nostru, Necşat, pol, şi au scos şe carte de cumpărătoare. Iar nui n-am crezutu carte, ce am luat lége 12 boiari pre răvaşele domneşti şe boiare po ime: Orţi Creţul spatar i Corcan i Nan al călugărului i Vlad Ursăscul şi Dumitru Garnotă i Manea Gârnotă i ot Nucit, Negoi, i ot Fundene, Pătru, i ot Sărbene i Radul Cosoi, i ot Urlaţi, Dumitru roşul, i ot Crângu, Dragotă, i ot Ciocene, Cârstea.
	Noi 12 boiare am căutat şi am adevărat împreună cu jupan […]1 vtori portar şe am aflatu cărţi rele şi viclene. Şi am adevărat noi, cu sufletele noastre, […]1nele pre […]1 moşia cum am ţinut şă <mai nainte> vreme. Pentru că am aflat-o de muşie bătrână şi dreaptă şe nevinovată pentru ca<re> ponem degetele.
	Pis measeţa iulie 3 dni, scris Dumitru, leat 7159 <1651>.
		Creţul.
		Corcan.
		Nan.
		Vlad.
		Dumitru.
		Mane.
		Cârstea.
		[…]1
		Negoi.
		Pătru.
		Radul.
		Dumitru.

	DANIC, Doc. ist., DCCXXXV/116.
	Orig. rom., hârtie (29,5 x 21), cu doisprezece amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături; rupt la îndoituri, pătat, părţi lipsă din hârtie.
 
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 426.

144                                                                                      1651 (7159) iulie 3

† Milostïeü BoÈïeü, î› Mateï Basaraba voivoda i gospodinß. PiÎem gospodstvo mi, sl¨zhm gospodstvo mi, Popescul căpitan ot Buzău, zdravie! 
Cătră aceasta-ţi dau în ştire domnia mea, că aici, naintea domni<i>i mele, spus-au Tudor peharnic, feciorul Radului căpitan, pentru moşiia di la Dudeşti cu carea am fost miluit domnia mea pri tată-său, cum că s-au sculat călăraşii di acolo di-i calcă moşiia şi să <h>rănescu pri dânsa. Di care lucru, în ce chip face<ţ>i lucruri ca aceste, fără di ştirea domnia méle? Crez că acea moşie domnia mea i-am miluit cu dânsa ca să le fie moşie stătătoare, au doar daca-ţi voiu milui domnia mea pre tini cu o moşii, căci că eşti sluga domniei méle, să nu-ţ fie stătătoare, ci mâine, poimâine, să ţi-o ia alţii di la copiii tăi, că pri cine miluescu domnia mea cu moşie, miluit să fie şi să-i fie stătătoare.
Ci să cauţi, di vréme ci veţi videa cartea domni<i>i méle, iar tu foarte să dai învăţătură şi certare acelor slujitori, tuturor, să nu care cumva să mai meargă să-i calce moşie sau să să mai <h>rănească pri dinsa, ci în bună paci să i-o lase, că di vor mai face într-alte chipuri, priste porunca domni<i>i méle, mari certare vor să petreacă di cătră domnia mea. Şi cine va fi cosit fân pri aciastă moşie, să fie volnicu slugili domni<i>i méle, Borcea iuzbaşa şi cu frate-său, Tudoru peharnic, […] şi să-şi ia fânul, pentru căci că au cosit fără di ştirea lor. Aceasta scriu domnia mea. Într-alt chip să nu fie.
	I ispravnik, sam reçe gospodstva mi.
Pis ü¨lie vÕ d´ni, lht#zr‹nƒ <1651>.
† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
	î>› Mateü voevoda <m.p.>

	DANIC, M-rea Nucet, XX/21.
	Orig. rom., hârtie (29,5 x 19,5), cu sigiliu inelar domnesc. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 424. 

145                                                             1651 (7159) iulie 3, Târgovişte

† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î>› Maƒeï Basaraba voivoda i gospodina vßsoü Zemle Ugrr›vlaxieskoü. Davat gospodstvo mi, sïei povelenïe gospodstva mi acestor oameni pre nume: Radul i Oprea i Tudor i pac Radul i Dan, şi tuturor feciorilor câţi [Dumnez]eu le va da, din sat din Neago[mireşti]1 ot sud Mehedinţi, ca să fie ei în pace şi slobozi de rumânie şi cu toţi feciorii lor di acum înainte de cătră Preda logofăt, feciorul Lupului peharnic şi de cătră mumă sa, Elena, şi de cătră toa[tă]1 rude[n]1ie lor, de cătră nimenile val sau băntuială să nu mai aibă. Pentru că aceşti oameni, ei le-au fost rumâni de cumpărătoare încă mai dinainte vréme, din zilele răpo[sa]1t[ului]1 Alixandru voievod Iliiaş, iar depre moarte Lupului peharnic, daca au căzut ei la lipsă şi l[a]1 nivoie, scul[a]1tu-s-au el dimpreună cu mumă-sa, Elina, di le-au cerşut banii de s-au răscumpărat de rumânie de cătră dânşii, derept ughi 60. Şi le-au făcut şi zapis di la mâna lor la mâna acestor oameni di răscumpărăto[a]1re, [s]1ă [ai]1bă pace di cătră dinşii şi cu mulţi boiari mărturii [s]1crişi în zapis, cum l-am văzut şi domnia mea.
	Iar după aceia, când au fost acum în zilele domni<i>i méle, în cursul anilor leat 7159, sculatu-se-au Preda logofăt dim[p]1reună cu mumă-sa, cu pâră asupra acestor oameni carii scriu mai sus, di au venit toţi di faţă în[ain]1te domni<i>i méle în marili divan. Şi aşa pârâia Preda logofăt împreună cu mumă-sa, cum că ei pri aceşti oameni <nu> i-au răscumpărat, nici bani di la dinşii n-au luat, nici zapisul lor nu li easte, ca pentru să-i rumânească a doa oară în silă. Iar aceşti săraci di oameni s-au plânsu de strămbătate şi au scos zapisul cel de răscumpărătoare de la mâna Predii logofăt şi a măini-sa.
	Într-aceia domnia mea, am căutat şi am judecat pre dirept şi pe lege<a> dumneziiască, împreună cu toţi cinstiţi<i> deregătorii boiarinii domni<i>i méle <şi> cu tot divanul. Şi am dat domnia mea Predii logofăt şi măini-sa Elinii, ca să jure ei cu mâine[le pe sfă]1ntă Evanghelie, dinaintea cinstit[ului]1 părintelui nostru chir Stefan mitropolitul [ţărăi]1, că n-au luat ei bani di la aceşti oameni […n]1ici i-au judicit, nice zapisul lor nu easte. Deci ei [nici cum]1 n-au putut ca să jure într-acesta c[hip …]1. Derept aceia, domnia mea, făcutu-le-am aciastă carte a domni<i>i méle, ca să aibă bună pace di acum înainte, ei şi feciorii lor, di cătră Preda logofăt şi de către mumă-sa, Elina, şi de cătră toată rudeniia lor în [ve]1ci. Pentru că au rămas Preda logofăt şi cu mumă-sa de lége şi [de]1 judicată dinnainte domni<i>i méle şi a [tot]1 divanul. Iar di vor mai scoate altă dată niscare cărţi [şi za]1p[ise]1 caré cumva pe aceşti oameni, să n[u]1 să crează, ci să fie călcate şi mincinoase şi de [cătră n]1imenile clăntiţi, să nu fie preste zisa d[omn]1i<i>i méle.
	SiÈe ub› i sfedeñelü posñavixo[m gospodstva]1 mi: È¨pan Gi›rma vel ban Kralevskie i È¨pan Dragomir vel vornik i È¨pan Radul vel logof´t i È¨pan Ginh vel vistier i Diikul vel sp´tar i È¨pan Preda vel kluçer i È¨pan Kostandin vel postelnik i È¨pan Barbul vel stolik i È¨pan Radul vel komis i È¨pan Xrizh vel pexarnik i È¨pan B¨nh vel sluÈer. I ispravnik, Nikoar vel portar. 
Inako da nest po reçe gospodstva mi. 
Pis u grad Trßg›viti, mhseca ü¨lie gÃ d´ni, v´ lht #zr‹nƒ.
î>› Mateü Basaraba v›ev›da, milostïü Boıïü gospodinß.
î>› Mateü voevoda <m. p.>

	DANIC, Doc. ist., DCCXXXV/115.
	Orig. rom., hârtie dublă (42 x 29), sigiliu domnesc mijlociu, timbrat, deteriorat. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 425; menţ., Stoicescu, Dicţ. marilor dregători, p. 211, (nota 8). 

146                                                                                      1651 (7159) iulie 5

	† Adecă să să ştie că am vândut eu, Drăghici sin ego Cinbrea ot Tigveani, armaş<u>lui Predei de Ueşti un loc în vârful viiei dumniilui, 1 cetvârte derept 100 de bani. Să-i fie dumniilui moşie şi feciorilor. 
Şi mărturie: Pătru pârcălab şi Mircea şi Albul.
	Şi om scris eu, Moisi.
	Şi pintru credinţa, ne-amu pus şi dégetele. 
Pis measeţa iulie 5 dni, vă leat 7159 <1651>.
		† Pătru.
		† Mircia.
		† Albul.
		† Moisi.
	
	DANIC, A.N., CLXXV/7.
	Orig. rom., hârtie (18 x 21,5), cu patru amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături .
	
	Reg, Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 427. 

147                                                                                      1651 (7159) iulie 5

Jupâneasa Paraschiva ot Cocorăşti împreună cu fiii ei, Cârstea şi Ghiorma, vând o ţigancă lui Negoiţă paharnic drept 18 ughi.

Fişele g-ral Năsturel, sub dată, fila 22. 
Rez. rom. 

148                                                                                 <1651 (7159)> iulie 6

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba voevoda i gospodinß vßsoi Jemle Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïi povelhnïi gospodstva mi popev Stanov, zet MikÁlov EnßÎßskÁl ›t Dragoslavele i papadïev ego, RÁÈev, dßwera MikÁlov EnßÎßskÁl, i NhkÎev i sßs s¥novi ix, eliceÈe Bogß dast ækoÈe da sÁt im ›çinß Á Dragoslavele, çast tßstom sÁ, MikÁlov EnßÎeskÁl vßsax, ›baçe nadvoa› sßs bratom sÁ, Koman EnßÎßskÁl, i da se jnaet na Á FÁndata polovino, i Á Poæna ¸erbev, polovino, i Á Prislop, polovino, vare elika ijberetse, janeÈe est sïa viÎe reçena ›çinß ›t Dragoslavele skÁpoval › est tßstom sÁ, MikÁl EnßÎßskÁl, kÁpno sßs bratom sÁ, Koman EnßÎßskÁl, na skÁpovanïa selov Dragoslavele, kßda se skÁpoval ja veçenanïe, ›baçe tßçïÓ çast tßstom sÁ, MikÁlov, bej brat ego, Koman, ja Ági l‹g, i vßs [...] po rajloga ego.
	A kßda est bil na sßmrßt ego, a tßstom sÁ, MikÁl, kÁpno sßs Èßna ego, NhkÎa, ›ni est ›stavil çast im ›t vshx pokÁpenïi vßsax, bej çast bratom sÁ, Komanov, nad[...]1 jetom sÁ, pop<ev> Stanov i papadïev ego, RÁÈev, radï mnoga gledanïe i smotrenïe çto est imal ›ni ›t kß jetom sÁ, popa Stan, i ›t kß dßwera im, papadïa RÁÈa, vß Èivota ix, i na dobro, i na jlo, sÁwï ›ni stari i slabotni. TakoÈdi i na sßmrßt vßsbregal ›ni, kako vidhx gospodstvo mi i japis ›t rÁkami ix sßs velikoe kletfo i sßs vßsix selhnïi ›t Dragoslavele svedhtelïi.
	A drÁgi dßwerei im, Marïa i Velika, ›nh niwa  trhbÁ i methxÁ da ne imat vß çast rodïtelïi ix viÎe reçeni, poçto radï drßÈal ›ni po dßwira sa, prejvitera RÁÈa, i po jetom sÁ, popa Stan, vß mesto ja s´ni, Á kßwa ix, ækoÈe da sÁt im ja dhdïno i ›xaba s´novim i  vnÁkom i prhvnÁçetom vß vhkÁ.
	I pak pokÁpil popa Stan ›t na Stan PÁloÓl ›t RÁkßr edin mesto ja sen, livade, vß xotarÁl Dragoslavelom ja g‹ï Èiltï gotovi i sßs japis ›t prodanïe.
	I pak da est popev Stanov ›çinß Á Bocewi, sÁd MÁÎçel i PadÁrec, negova stara i prava ›çinß koliko est bil drßÈal dedom sÁ, Stan, i bawom sÁ, Radõl, ›t sejdanïa selov, dhdïnß megïiÎaskß.
	Sego radï dadox sßm i gospodstvo mi pop<ev> Stanov i prejvitericev ego, RÁÈev, da sÁt im dhdïno ›xaba, kako est viÎe pis i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i svedeteli postavix gospodstvo mi: ÈÁpan Dragomir vel dvornik, ÈÁpan Radõl vel l›g›fßt,	ÈÁpan Ginh vel vistïær, ÈÁpan DïikÁl spatar, ÈÁpan VarvÁl stolnik, ÈÁpan Radõl Mixalça komis, ÈÁpan Xrija pexarnik, ÈÁpan K›standin postelnik. I ispravnik, ÈÁpan Radõl vel logofet.
	I aj, DÁmïtrÁ l›g›fet BoldïçÓ, namaj, vß nast[olni grad]1 Trßgoviwe, mhseca Ónïe qÕ d´ni i ›t Ad[ama] d› n´nß lht #jr‹ng.
î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
		î› MateÓ voevod <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele popii Stan, ginerele lui Micul Enăşescul din Dragoslavele, şi preotesei lui, Rujei, fiica lui Micul Enăşescul şi a Neacşei, şi cu fiii lor, câţi le va da Dumnezeu, ca să le fie ocină în Dragoslavele, partea socrului său, Micul Enăşescul, toată, însă pe din două cu fratele acestuia, Coman Enăşescul, şi să se ştie, la Fundata, jumătate, şi din Poiana Şerbei, jumătate, şi în  Prislop, jumătate, oricâtă se va alege, pentru că această mai sus zisă ocină din Dragoslavele a răscumpărat-o socrul său, Micul Enăşescul, împreună cu fratele  său, Coman Enăşescul la răscumpărarea satului Dragoslavele, când s-au răscumpărat de rumânie, însă numai partea socrului său, Micului, fără fratele lui, Coman, pentru ughi 33, şi a tot fost pe seama lor.
Iar când a fost la moartea lui, iar socrul său, Micul, împreună cu soţia lui, Neacşa, ei au lăsat partea lor din toată cumpărătura, toată, fără partea fratelui său, a lui Coman, … ginerelui său, popii Stan, şi preotesei lui, Rujei, pentru multă îngrijire şi socoteală ce au avut ei din partea ginerelui lor, popa Stan, şi din partea fiicei lor, preoteasa Ruja, în viaţa lor, şi la bine şi la rău, fiind ei bătrâni şi slabi, aşijderea şi la moarte văs bregal ei, cum am văzut domnia mea şi zapisul de la mâinile lor, cu mare blestem şi cu toţi sătenii din Dragoslavele martori. Iar alte fete ale lor, Maria şi Velica, ele nici o treabă şi amestec să nu aibă în partea părintelui lor mai sus spusă, pentru că i-au ţinut ei pe fiica lor, preoteasa Ruja, şi pe ginerele lor, popa Stan, în loc de fii, în casa lor, pentru ca să le fie lor de dedină şi ohabă, fiilor şi nepoţilor şi strănepoţilor, în veac.
Şi iar a cumpărat popa Stan de la Stan Puloiul din Rucăr un loc de fân, livade în hotarul Dragoslavelor, pentru 13 galbeni gata, şi cu zapis de vânzare.
Şi iar să fie popii lui Stan ocină în Boţeşti, judeţul Muşcel şi Pădureţ, a lui bătrână şi  dreaptă ocină, pe care a ţinut-o bunicul său, Stan, şi tatăl său, Radul, din vatra satului, dedină megieşască.
Pentru aceea, am dat şi domnia mea popii Stan şi preotesei lui, Rujei, ca să le fie dedină ohabă, cum este mai sus scris şi de către nimeni neclintit, după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Dragomir mare vornic, jupan Radul mare logofăt, jupan Ghinea mare vistier, jupan Diicul spătar, jupan Barbul stolnic, jupan Radul Mihalcea comis, jupan Hriza paharnic, jupan Costandin postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
Şi eu, Dumitru logofăt Boldiciu, am scris în <cetatea de scaun Târgovişte>, luna iulie 6 zile şi  de la Adam până acum, în anul 7153 <1645>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Matei voievod <m. p.>

DJAN Dâmboviţa, Col. Doc., I/10.
Orig. slav, perg. (39,5 x 49,5), sigiliu mijlociu, timbrat, deteriorat; are data 1645 (7153) iul. 6, cu văleatul ce pare a fi fost modificat şi care nu corespunde divanului. L-am datat după divan şi îndeosebi după Ghinea, care a fost mare vistier începând din 27 aprilie 1651, şi după Dragomir mare vornic, care nu mai apare în divan după 26 februarie 1652 (în martie şi-a făcut diata, după care, probabil, a murit).

EDIŢII: Trad. şi facsimil, Doc. de la Matei Basarab, p. 249-250; reg., Tezaur dâmboviţean, p. 31 (nr. 21), în ambele cu 6 iulie 1645 (7153); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 429.

149                                                                                      1651 (7159) iulie 8

† Adecă eu, Barbul Co[l]eşanul, împreună cu feciorie mei, sc[r]1is-am acésta zapis ca s[ă fie]1 de mare credinţă la ména  jupan Radului marele agă, cum să se [şt]1ie că i-a[m] vândut steanjeni de ocină 100, den sat den Coleşani, [d]1e a mia bunăvoie, fără nice o silă, comu să fie dumnealui moşie stătătoare, dumnealui3 şi coconilor  dumnea[l]1ui, câţi Dumnezeu lu va dărui. 
Şi când amă făcut zapisul f[os]1t-au  şi omeni bun<i>, anume: den Rasa,  Balia i Neacşul i Stanciul, ot [U]1scaţi, diiaconul Stoica, ot Ciortan<i> Radul, ot Curmătură Nedelco p[âr]1călabul. 
Şi am scris eu, popa Marco ot Rasa. 
Şi pentru credinţa, pusune-am şi peceţele şi iscălitura. 
† Pis measeţa iulie dni 8, vă leat 7159 <1651>.
	† Barbul.
	
	DANIC, Doc. ist., MDCLXXVIII/20.
	Orig. rom., hârtie (29,5 x 21), cu o amprentă digitală.
 
	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 431.

150                                                                                      1651 (7159) iulie 8

	† Adică iu, popa Negoiţă, ficiorul popii lu Lăudat ot Hinţeşti, scris-am acesta al mieu zapis, ca să hie <di> mari credinţă la mâna dumni<i>i lui Stanciul, vataf ot Băşăneşti, cum să se ştie că i-am vândut iu, di bunăvoia mea 2 stânjăni de ocină şi 2 pogoani di ţealină, dirept ughi 6, bani gata, în ocina Juguranilor, însă în hotarul găginiscu, în găvan, di sus di casa popăi lu Gheorghe. Stănjănii să îmble den Capul Comorăi pin delul cu viili, pisti toată ocina, până în Piatra Cislăului, adică din cin până în cin. 
Şi o am vândut iu de bunăvoia mea, cu ştirea şi cu întrebăciunea tuturor fraţilor mii di ocină, ca să hie domni<i>i lui moşii bună şi direaptă, ca şi alti moşii ci ari dumnii<a> lui acolo. Şi de acum înainte să aibă dumnilui, Stanciul vataf, a-ş faci şi carti domniscă prea cu mare credinţă pri aciastă ocină ci-am vândut dumni<i>i lui.
	Şi acum, la [tocmila aceasta], mulţi oameni bun<i> ş[i bă]1trâni fost-au. Şi mărturii pusu-i-am: ot Jugurani. popa Ion i popa Gheo[rghe]1, Vladul sin Simnicoara ot Băşănişti, Dumitru Năianul, Stan Măciucă, Radul, Vladul sin popii Vladului, Dumitru brat vataf<ului>, Stan scaunul, i ot Hinţeşti, Dobrota logofăt i mulţi oamini buni ce nu i-am mai scris.
	I napisax az, popa Lefter sil ot BßÎinewi.
	Pis mhseca ülie d´ni iÃÃ, let #zr‹nƒ <1651>.
		Stan sin Calin.
		Eu popa Negoiţă, mi-mo pos pecete pentru credinţa.
		Eu popa Gheorghi.
		
	DANIC, M-rea Sf. Apostoli, II/6.
	Orig. rom., hârtie (31,5 x 21,5), cu un sigiliu inelar în fum intercalat în semnătura lui Negoiţă.
	Copii, ibid.: II/4, f. 2 (nr. 108, f. l. z.); ms. 184, f. 134 ( f. l. z.).
	
	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 430. 

151                                                               1651 (7159) iulie 12, Târgovişte

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba, voevodï i gospodinß vßsoi Jemle Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïi povelenïi gospodstva mi bolhrin gospodstva mi, Moisi spatar ›t Kßndewi, ›t sÁdstvo BÁjßÁ, s´nß Mixalçev vornikÁl ›t Pßtrßla¾e, i sßs s´novisi eliceÈe Bogß darovax,  ækoÈe da est emÁ ›çinÁ Á „dobhni, vß sÁdstvo BÁjßÁ, ›baçe ›çinß ijbranena i xotarisana i Ákamenena sßs v‹ï bolhri xotarniçi, i xotarnik slÁga gospodstva mi Stoæn vtorïi  portar, seÈeni xÕ, ›t polÓ i ›t ÎÁmÁ i ›t vodÁ i ›t sedaliwe selov, i ›t prej vßs xotarom, poneÈe est sïa viÎe reçena ›çinß ›t „dobhni pokÁpil › est Moisi spatar ›t na  Lefter ›t „dobhni i ›t na s´novi ego, Anton i Lefter i Matei, ja xÕ lei pobïeni gotovi, n´nh, vß d´ni gospodstvo  mi sßs japis ›t rÁkami ix ›t  prodanïe, vß teçenïa lhtom #jr‹ni, sßs ›tecÁ Serafim, episkÁpÁl ›t BÁjßÁ, svedïtel i sßs mnoqi bolhri ›t sÁdstvo BÁjßÁ, napisani Á japis.
	A potom, ›t po pokÁpenïe ›baÓ ›çine, bolhrin gospodstva mi Moisi spatar, ›n est vßjimal ›t pred gospodstva mi, ›t divan, v‹ï bolhri xotarniçi, po rßvaÎe gospodski, na ime: ›t BÁjßÁ, Vasilakïe ÓjbaÎa, i ›t Mßrßçinhni, Mirkan çaÁÎ i AlekÙïe çaÁÎÁl i Sava kÁpitan, i Radõl s´nß Vel Sava, i ›t PÁcintei, NekÁla, s´nß LÁpÎß ÓjbaÎa, i ›t Jorewi, Badh i Jota, i ›t Vernewi, Lefter çaÁÎ, i ›t PlßÎkoÓ, Radõl i Sira, i ›t Kßrlomßnewi, MixÁl, i çelovekß gospodskÁ, xotarnik, Stoæn vtorïi portar. ÆkoÈe da go xotarisaet sïa ›çinß ja pokÁpenïe ›t „dobhni i da go ijbranhet seÈeni xÕ, kako est viÎe pis. 
Vß tom, sïi viÎe reçeni v‹ï bolhri xotarniçi i sßs Stoæn portar, ›ni est gledal i ijmhril est i teglil  est ›çina ›t xotarÁl Kßndewilom po kod grßlß, po malÁl bÁj<ßÁlov>, sßtvoril est seÈeni cÕ i postavil est kamen. I pak ›t xotarÁl Kßndewilom, po drÁmÁl Pßlßn¾ev, po pod Koasta, seÈeni cÕ, i pakiÈe est postavil kamen Á kraÓwh drÁmÁlov, ij dol; i pak ›t xotarÁl Kßndewïlom po Valh Moçoarßv, po ij dol ›t vinogradÁ, seÈeni xÕ.
	I pakiÈe est postavil kamen vß edin piskothÓ, ›t pod Koasta; i pak ›t xotarÁl Kßndewilom po na sred ÎÁmev, tere est minÁl prej Valh „d›bev, seÈeni xÕ, i pak postavil est kamen; i pak ›t xotarÁl Kßndewilom, ›t na KrÁçiÎoarß, vß glav ›çinev, po drÁmÁl Mïerßii, seÈeni tÕ. „baçe da se jnaet na glava ›çinev ›t nad Mïerßæ, bil est ›çina lip‚Á, seÈeni tÕ.
	Vß tom, sïi viÎe reçeni bolhri xotarniçi i sßs Stoæn portar ›ni est smotril radï taia lip‚ovanïe ja ›çinß ›t tam ›t nad Mïerßæ, daval est Moisi›v spatar ›t ›çina Lefterov, ›t glav ›çinev ›t nad PlßÎkoÓ dori pod Koasta, seÈeni tÕ, tere est sßtvoril po Îßs seÈeni cÕ japlßn i napßlnil lip‚a ›çinev ta ›t ij gor sßs ta ›çinß ›t ij dol i ide (?) sïa ›çinß ›t „dobhni vß dlßg ›t drÁmÁl Mïerßv, prej voda BÁjßÁ, tere est minÁvÎe dori Á xotarÁl PlßÎkoÓlov.
	Sice est xotarisal sïa ›çinß i ijbranil › est, kako est ›brhtal ›ni sßs dÁÎami ix naÓ po pravostïÓ i postavil est kameni i belhqi, kako  vidhxom gospodstvo mi i kniga  ›vem v‹ï bolhri xotarniçi, sßs slÁga gospodstva mi Stoæn vtorïe portar, ja xotßrniçïe, na rÁka Moisi spatar po Ástroenïe kako est viÎe pis.
	A poslh, Lefter ›t po prodanïe ›çinev i ›t po xotarisanïe, ›n se sÁt vßstanil tere est prïidet pred gospodstva mi, Á divan plakaÎese kako est bil xotarisal M›isi spatar sßs tex vÕï bolhri jlß i popiral est ›çina ego sßs xotarÁl po mnoga sßs krivostïÓ i vßjimal est ›n k‹d bolhri xotarniçi po rßvaÎe gospodski, ækoÈe da ga popiraet po tex v‹ï bolhri xotarniçi Moisev spatar. 
	Tem radï, i tex k‹d bolhri xotarniçi çto est vßjimal Lefter, ›ni eweÈe est ›brhtal sßs dÁÎami ix, kako est bil xotarisal tex v‹ï bolhri xotarniçi ›çina Moisiv spatar, po pravostïÓ, kako est viÎe pis. I ›stavil est i ›ni vßs po sïa Ástroenïe i xotarisanïe viÎe pis da bÁdet stoatelna.
	A Lefter, ›n niÈe sice ne ›stavlhetse, nß pakiÈe prïidet pred gospodstva mi sßs prÁx ja licÁ sßs Moisi spatar, rekÁwi kako nhst xothl da gledaet bolhrïi ja red, a nÁ est xodil Á volh Moisi spatar. Vß tom, gospodstvo mi pakiÈe sßm gledax i sÁdix po prava i po jakon BoÈïÓ, kÁpnoÈï sßs vßsixmi poçtenimi pravitelïi gospodstva mi i davaxom gospodstvo mi Lefterov ækoÈe da idet tam¨ sßs poçtennomÁ bolhrin gospodstva mi ÈÁpan Nekoarß vel portar da ga sßbiraet bolhrïi i po tex v‹ï bolhri xotarniçi i po tex k‹d Lefterov, da popiraet svaka ›çina ›t n´nh napred ›t isprßvo, da videt sßs çto pravostïÓ bil est xotarisal tex v‹ï bolhri xotarniçi ›t isprßvo i tex k‹d ja bolhri çto est bil nosil  Lefter po traga.
	A Lefter, ›n ako vidhl sice abïe ›t pred gospodstva mi ›t divan nßst xothl da ga prïidet sßs ÈÁpan Nekoarß portar nß ›stavlhetse ækoÈe da imat drßÈatise bolhrin gospodsta mi, Moisi spatar, ›çina ›t „dobhni po prodanïe i po xotarisanïe i po belhßqi kako est bil xotaril tex v‹ï bolhri xotarniçi ›t isprßvo i kako est ›stavil i tex k‹d ja bolhri sßs dÁÎami ix. I ›stal est Lefter i s´novi ego viÎe pis ›t jak›n i ›t sÁÈdenïe ›t pred gospodstva mi, ›t divan, i ›t isprßvo. I a poslh i dadox sßm gospodstvo mi bolhrin gospodstva mi [bolhrin gospodstva mi] Moisi spatar ækoÈe da est emÁ sïa ›çina ›t „dobhni, xotarisana i Ákamenena, po belhqi i po xotarß kako est viÎe pis, ja dhdïno i vß ›xab, emÁ i sinovom i vnÁkom i prhvnÁçetom vß vhkÁ, poçto radï › est bil prodal Lefter i sinovi ego, Anton i Lefter i Matei, Moisev spatar ›t dobro volh ix vßs po n›vci gotovi, lei xÕ seÈenÁl, i leÁl kako est viÎe pis, da bÁdet emÁ ja dhdïnno i sßs dobro mirno i ›çinß stoatelna i nepovratelna nikogdaÈe i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i svedïtelïi postavixom gospodstvo mi vsix bolhrïi divanom: isprßvo, ÈÁpan Gï›rma velikïi ban Kralevskago i ÈÁpan Dragomir velikïi dvornik i ÈÁpan Radõl velikïi l›g›fet i ÈÁpan Ginh velikïe vistïær i ÈÁpan DïikÁl velikïi spatar i ÈÁpan Preda BrßnkovhnÁl vel klÓçer i ÈÁpan BarbÁl velikïi stolnik i ÈÁpan Xrija velikïi pexarnik i ÈÁpan Radõl vel k›mis i ÈÁpan K›standin  Katakojino velikïi posthlnik. I ispravnik, ÈÁpan Radõl vel l›g›fet. 
I aj, DÁmitrÁ l›g›fet BoldïçÓ, naçertax vß nastolni gradõ Trßgoviwe, mhseca Ólïe v‹ï d´ni i ›t Adama daÈe d› n¥nh vß sego pisanïe, teçenïe vß lht jr‹nƒ.
		† î› MateÓ v›ev›d, milostïeÓ BoÈïeÓ, gospodinß.
	  	î› Matei voevodß <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele boierului domniei mele Moise spătar din Cândeşti, din judeţul Buzău, fiul lui Mihalcea vornicul din Pătârlage, şi cu fiii lui, câţi Dumnezeu i-a dăruit, ca să-i fie lui ocină în Odobeni, în judeţul Buzău, însă ocină aleasă şi hotărnicită şi împietrită cu 12 boieri hotarnici, şi hotarnic sluga domniei mele Stoian al doilea portar, stânjeni 600, din câmp, din pădure şi din apă şi din vatra satului, şi de peste tot hotarul, pentru că această mai sus zisă ocină din Odobeni a cumpărat-o Moise spătar de la Lefter din Odobeni şi de la fiii lui, Anton şi Lefter şi Matei, pentru 600 lei bătuţi, gata, acum, în zilele domniei mele, cu zapis de la mâinile lor, de vânzare, în cursul anilor 7158, cu părintele Serafim, episcopul de Buzău, martor, şi cu mulţi boieri din judeţul Buzău scrişi în zapis. 
Iar după aceea, după cumpărătoarea acestei ocine, boierul domniei mele, Moise spătar, el a luat dinaintea domniei mele, din divan, 12 boieri hotarnici, pe răvaşe domneşti, anume: din Buzău, Vasilache iuzbaşa, şi din Mărăcineni, Mircan ceauş, şi Alexie ceauşul, şi Sava căpitan, şi Radul, fiul lui Sava cel mare, şi din Puţintei, Necula, fiul lui Lupşă iuzbaşa, şi din Zoreşti, Badea şi Zota, şi din Verneşti, Lefter ceauş, şi din Plăşcoiu, Radul şi Sira, şi din Cârlomăneşti, Mihul, şi om domnesc hotarnic, Stoian al doilea portar, ca să hotărască această ocină de cumpărătoare, din Odobeni, şi ca să o aleagă, 600 stânjeni, cum este mai sus scris. 
Întru aceea, aceşti mai sus spuşi 12 boieri hotarnici şi cu Stoian portar, ei au văzut şi au ales şi meglil est ocina din hotarul Cândeştilor, lângă gârlă, pe malul Buzăului, au făcut stânjeni 900 şi au pus piatră; şi iar din hotarul Cândeştilor, pe drumul Palangei, pe sub coastă, stânjeni 900, şi iarăşi au pus piatră în craiuştea drumului, din jos; şi iar din hotarul Cândeştilor, pe Valea Mociorăi, pe din jos de vii, stânjjeni 600; şi iarăşi au pus piatră într-un piscoteai, pe sub coastă; şi iar din hotarul Cândeştilor pe la mijlocul pădurii, de a trecut peste Valea Odobei, stânjeni 600, şi iar au pus piatră; şi iar din hotarul Cândeştilor, de la Cruşcioară, în capul ocinei, pe drumul Mierăii, stânjeni 300. Însă să se ştie, la capul ocinei dinspre Mierăia a fost ocină lipsă, stânjeni 300. Întru aceea, aceşti mai sus spuşi boieri hotarnici şi cu Stoian portar, ei au socotit, pentru acea lipsă de ocină de acolo, de la Mierăia, au dat lui Moise spătar din ocina lui Lefter, din capul ocinei de la Pleşcoiu până sub coastă, stânjeni 300, de au făcut pe şes stânjeni 900 deplin şi au împlinit lipsa ocinei cea din sus cu ocina din jos, în altă parte, această ocină din Odobeni în lung, din drumul Mierăii, peste apa Buzăului de au trecut până în hotarul Plăşcoiului.
Astfel au hotărnicit această ocină şi au ales-o cum au aflat ei, cu sufletele lor, pe dreptate şi au pus pietre şi semne, cum am văzut domnia mea şi cartea acestor 12 boieri hotarnici, cu sluga domniei mele, Stoian al doilea portar, de hotărnicie la mâna lui Moisi spătar pe învoială, cum scrie mai sus.
Iar după aceea, Lefter după vânzarea ocinei şi după hotărnicire, el s-a sculat de a venit înaintea domniei mele, în divan, şi s-a plâns că a hotărnicit Moise spătar, cu acei 12 boieri, rău şi a călcat ocina lui cu hotarul cu multă strâmbătate, şi a luat el 24 de boieri hotarnici pe răvaşe domneşti, ca să calce pe acei 12 boieri hotarnici ai lui Moise spătar. 
Pentru aceea, şi aceşti 24 boieri hotarnici, pe care i-a luat Lefter, ei încă au aflat, cu suflete lor, că au hotărnicit acei 12 boieri hotarnici ocina lui Moise spătar pe dreptate, cum este mai sus scris, şi au lăsat şi ei tot pe acea învoială şi hotărnicie mai sus scrisă, ca să fie stătătoare.
Iar Lefter, el nici astfel nu a lăsat, ci iarăşi a venit înaintea domniei mele, cu pâră, de faţă cu Moise spătar, spunând că nu au voit să judece boierii pe amănunt, ci au mers în voia lui Moisi spătar. Atunci, domnia mea iarăşi am văzut şi am judecat pe dreptate şi pe legea lui Dumnezeu, împreună cu toţi cinstiţii dregătorii domniei mele, şi am dat domnia mea lui Lefter ca să meargă acolo cu cinstitul boier al domniei mele, jupan Necoară mare portar, ca să adune boierii, şi pe cei 12 boieri hotarnici şi pe cei 24 ai lui Lefter, ca să calce toată ocina de acum înainte, ca şi întâi, ca să vadă cu ce dreptate au hotărnicit acei 12 boieri hotarnici dintâi şi cei 24 de boieri pe care i-a adus Lefter pe urmă.
Iar Lefter, dacă a văzut astfel, îndată, dinaintea domniei mele, din divan, nu a voit ca să meargă cu jupan Necoară portar, nici a lăsat ca să aibă a ţinea boierul domniei mele, Moise spătar, ocina din Odobeni pe vânzare şi pe hotărnicie şi pe semne, cum au hotărât cei 12 boieri hotarnici dintâi şi cum au lăsat şi cei 24 boieri, cu sufletele lor, şi au rămas Lefter şi fiii lui, mai sus scrişi, de lege şi de judecată dinaintea domniei mele, din divan, şi dintâi şi din urmă, şi am dat şi domnia mea boierului domniei mele [boierului domniei mele]1 Moise spătar ca să-i fie această ocină din Odobeni, hotărnicită şi împietrită, pe semne şi pe hotare cum este mai sus-scris, de dedină şi de ohabă, lui şi fiilor, şi nepoţilor, şi strănepoţilor, în veac, pentru că au vândut-o Lefter şi fiii lui, Anton şi Lefter şi Matei, lui Moise spătar de bunăvoia lor, tot pe bani gata, lei 600 stânjenul, şi leul cum este mai sus scris, ca să-i fie lui de dedină şi cu bună pace, şi ocină stătătoare şi neântoarsă niciodată şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele
Iată dar şi martori am pus domnia mea, toţi boierii divanului, întâi, jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Ghinea mare vistier şi jupan Diicul mare spătar şi jupan Preda Brâncoveanul mare clucer, şi jupan Barbul mare stolnic şi jupan Hriza mare paharnic şi jupan Radul mare comis şi jupan Costandin Cantacuzino mare postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
Şi eu, Dumitru logofăt Boldiciu, am scris în cetatea de scaun a Târgoviştei, luna iulie, 12 zile şi de la Adam până acuma, la această scriere, cursul în anul 7159 <1651>.
† Io Matei voievod, <din mila lui Dumnezeu domn>.
Io Matei voievod <m. p.>

DANIC, Doc. ist., CLXXXIV/30.
Orig. slav, perg. (74,5 x 50,7), sigiliu mijlociu, timbrat, deteriorat. 

Frag., Grecianu, Genealogiile, II, p. 222. 

152                                                                                  1651 (7159) iulie 16

	† Scris-am eu, Lupşă, ficior Mirei, zapisul mieu, cum să fie de maré credinţă la mâna părintelui egumenului Gavril şi a tot săborul sfintei mănăstiri ot Brâncovéni i dhÈe est xram Uspenie prh svhñŠæ vl´diçicia naÎei Bogorodice i presno davi Marie, cum să să ştie că am închinat parte mea de moşiia ot Perşani la sfânta mănăstire ce scriia mai sus, de a mea bunăvoia, cum să fie ocină ohabnică sfintei mănăstiri în vecie şi părinţilor miei şi mie pomană. Iar cine să va scula a sparge pomana părinţilor miei şi a mea, păntru aciasta moşie ce screia mai sus, să fie afurisit şi proclet de Iisus Hristos şi de maica prea cinstit[a…] şi de 318 otţă ije vă Nicheia, şi să lăcuiască la un loc cu Arie şi cu Iuda.
	Pis measeţa iulie 16, vă leat 7159 <1651>.
	Şi mărturii ci au fost din săbor: popa Damaschin i popa Ilie popa Bogoslov şi Nicodim i diiacon Iov i popa Iachim Croiacel.
	Şi păntru credinţa, pusu-mi-am şi dégetul.
		† Eu Lupşă.

	DANIC, M-rea Brâncoveni, V/5
	Orig. rom., hârtie (21,5 x 31), cu o amprentă digitală.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 432.

153                                                                                  <Ante 1651 iulie 20>

	Jupan Radu vel logofăt scris-am la al nostru fecior Apostolache comis, sănătate pohtescu dumitale şi nepoatii Voicăi şi casii dumitale!
	De vei întreba dumita de sănăteatea noastră, cu mila lu Dumnezeu, sântem sănătoşi. Răvaş ce ne-ai trimis, înţeles-am, scrisu-mi-ai, cum au venit boierii să otărască ocina la Ojogeni şi la Slătioare. Şi-m scriiu să-ţ trimiţ zapisul de cumpărătoare ci ştii că ţe-am arătat eu, zapisul Dragului postelnic scris cu mâna lui, c-am cumpărat de la el 140 de stânjăni din partea lui, de la Ojogeni, câte 100 de bani pre stânjănu fac 70 de galbeni; şi nu i-am dat pentru alt, că mărăcini ca aceia aş fi găsit eu de-aş fi cumpărat stânjănul câte o costandă, ci apucasem de-m făcusem sat şi case şi mori acolea, ci n-aveam ce face. Iar nici i-aş fi dat eu, măcar câte o costandă, să cumpăr eu mărăcinii altuia. 
	Ci eu am cumpărat atâta, iar fratele-seu, Ianiu, daca m-am mutat eu încoace, la Măneşti, el au cumpărat de la feciorii Dragului, care sânt aciia de faţă, de ce vor ştie şi vor fi zapise. C-au fost eri, alaltăeri, aciia, cine-şi va pune pământul altuia după cap. De-aceia avem partea ce avem, de moşie cu Dumitran, ce o vor treage peste, ci câţi stânjăni vor fi, vor socoti. Şi pre moşie, şi pre cumpărătoare, că mie îmi pare numai partea mea cu cumpărătoarea şi cu ce mi să va veni de moşie, să fie jumătate, fără de părţile altora.
	Şi iar partea şi cumpărătoarea frăţinele-seu, lu Ianiu, adevăr diaca o vor trage, atunci veţi vedea. 
	Alta. Au venit şi vornecul Iordache pre la mine şi i-am spus şi lui. Şi au venit şi Barbul postelnic şi Pătraşco postelnic, şi le-am spus şi lor, că eu şi Pătraşco la Togozéni moşie n-am, iar dumn<ea>ta ai la Togozeni, cumpărătoare de la megiiaşi, iar feciorii lui Ivaşco vornicul au cumpărătoare de la feciorii Dragului postelnic. Iar la Ojogeni au feciorii vornicului Ivaşco din partea lui Pătraşco a patra parte, cât le-au dat Ghirmeasca.
	Deci dum<nea>ta vei socoti cât va face partea lui Gherghe postelnic din Ojogeni şi o vei da la Togozeni, din sus, treizeci, patruzeci dă stânjăni, cât va face. Iar Pătraşco cu ocina lui de la Ojogeni n-are treabă să o treacă la Togozeni, că n-are în Togozeni, cum n-am nici eu, ci va rămânea la Ojogeni, cu mine, şi cu alalţi fraţi, la Ojogeni. Iar dum<nea>ta, cu feciorii vornecului Ivaşco, cu cumpărătorile voastre de la Togozeni, vă veţi tocmi cum veţi vrea. Iar pentru pizmele voastre, să nu ne faceţi noao vreo sminteală, că apoi nu vom lăsa, ci veţi băga apoi şi pre alţi boieri în val.
	Iar la Slătioare ci vor hotărâ, noi vom picni din jos, voiu lua la Slătioare. 
	Deci aşa să ştie şi să spui şi dumnealor acelor boieri, tuturor, cumu-ţi scriu eu, să nu zică apoi că nu le-ai spus. Mai mult n-am ce-ţi scrie.
	Iar Drăghici au zis să-i trimiţ cinele au fost bolnav. Mihalcea acum sâmbătă pomeneşte pre frate-său ci nu poate alta ce vor să caute, că eu n-am luat hotarnici să-mi hotărăscu, că n-am ocină la Togozéni, ci am numai la Ojogeni, la Slătioare iar aşa. Iar cine să va hotărâ, <să fie> volnic şi colo, şi colo.
Iar dumneata cu feciorii vornicului Ivaşco, vă veţi tocmi cu ocina de la Togozeni, că aveţi amândoi cumpărători ci veţi socoti. De vor lua, el din sus, unde au cumpărat, iar tu din jos, cum veţ voia dumneavoastră şi cum vor socoti şi acei boieri care sânt hotarnici, că ştiu ei în tot chipul cum easte bine şi cu dreptul.
Iar dă veţi avea voi alte pizme, cu pizmele voastre să stricaţi unul altuia, acelea să le lăsaţi, că nu sânt bune de nimic, ci cu voială şi cu binişoru, tot easte mai cu pace şi mai cu odihnă.
Şi această carte ce-ţi scriu, măcar o citeşte la acei boieri, la toţi câţi sânt hotarnici, să o auză. Ci dumn<ea>lor vor socoti cu înţelepciunea dumn<ea>lor cum vor mai bine, aşa vor face. Să fii sănătos, amin!

DANIC, Ms. 1178, f. 20-20v.
Copie rom. S-a datat ca fiind anterioară dateii de 20 iulie 1651, când Apostolache comis şi-a făcut diata.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 433.

154                                                                                    1651 (7159) iulie 20

	† Adecă eu, Apostolachi comis, scris-am acista al mieu zapis ca să fie di mari credinţă la mâna jupânisii mele, Voichiţăi, cum să să ştie dă mă voiu petrece eu nainte ei, iar eu i-am făcut parte din ce m-am îndurat. 
Întâi i-am dat ocina din Togozeni, toată, cu morile şi cu tot venitul, şi di<n> Ojogini, ocina ci am cumpărat, toată. Şi iar ocina mărăciniscă, câtă am cumpărat, câtă se va alege, iar să fie a ei. Şi iar ocina în Lipirişti, câtă să va alege. Şi din Bărbuleşti, a treia parte de ocină cumpărătoarea şi cu vie. Şi den Nenişori, stânjeni 100, iar cumpărătoare. Şi iar i-am dat viile de la Tohani, toate, şi din scule şi den haini şi den toate ci i-am făcut, toate să fie ale ei, şi cu toate dichisile casii. Şi din viti, den cai, den <i>epe, din boi, din vaci, den oi, din stupi, de în toate, să fie al<e> ei, a treia parte. Şi un sălaş de ţigani, anume, Stoilă cu feciorii lui, toţi, şi pi Opreana ţiganca, fata Muşii. Iar pentru rumâni să aibă a o căuta şi a o hrăni până va fi cu zele, iar după moarte ei să fie slobozi, câţi si-au vândut ei, de voe lor. Aciste ce m-am îndorat di i-am lăsat, să fii ale ei, alese. 
Iar pintru pomană să facă den cele bucate, ci rămân, cum se cade. 
Iar pintru bani să n-aibi nivoie de nimili, căci că eu n-am avut nici un ban în casa, ci puţini bani ci am avut au fost afară, di m-am hrănit cu ei şi am cumpărat moşii. 
Iar pintru o salbă de galbini de aur ci i-am dat la nuntă, însă ughi 200, iar să fie ai ei, pentru că i-am dat de a me bunăvoie. 
Iar cini se va ispiti a o învălui din ci i-am dat, ori din fraţi, ori din surori, ori nipoţi, din tot nimul miu, să fii afurisit şi proclit de vlădica Isus Hristos şi di 318 oteţi ije vă Nichiei. Şi să fii cu Iuda şi cu Arie la un loc şi să nu se aligă di casile lor, ca praful.
	Şi când am făcut acist zapis, fost-au boiri mărturii: Preda slujer ot Rădulişti i Udre slujer ot Stroişti, Paraschi vornic i Dragul armaş i Costandin comis ot Togozeni, Sima cămăraş ot Lipăreşti i Micul ot Perieţi, Zota ot Bărbuleşti.
Şi am scris eu, Ianachi postelnic ot Birilişti. 
Acisti am lăsat, cu sufletul meu.
	Pentru credenţa, pusu-mi-m picite, ca să să criză, şi mai jos iscălitura mea.
	Pis measeţa iulie 20 dni, leat 7159 <1651>.
		Απωστωλακης κωμησως κι να μήν χαλαση κανής τήυ μωλωγηα μού ωτη εγραφα κι ωτη αφησα.

	DANIC, M-rea Radu Vodă, XLII/23.
	Orig. rom., hârtie (30 x 20), cu un sigiliu inelar în fum pus între text şi semnătura lui Apostolache comis.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 434. 

155                                                                                    1651 (7159) iulie 23

	† Adică eu, Bălan din Păltinini, roşul, şi dempreună cu feciorii mie, scris-am zapisul nostru ca să fie de mare credinţă la mâna lu Dumitru ficiorul Ţachiei, cum să să ştii că i-am vândut 3 pogoane de vie în dealul Cârlomăneştilor, grădină în Mânja, den parte cojească, cari vii au fostu cumpărată popa Oancea da la Stan oroşanul şi de la Stanul lu Voicilă ot Cârlomăneşti. Şi am vândut de a noastră bunăvoie şi cu ştirea tuturor fraţilor, fără de nici o silă, diriptu bani gata, ughi 27, ca să-i fie lui moşie, şi ficiorilor, şi nipoţilor lui, neclătit. 
Şi la tocmeala noastră, fost-au oameni buni aldămăşari, anume: Calil Fulgăi ot Cârlomăneşti şi Cârstiian, cumnatu-său, ot tam, şi Răzmiriţă ot Pârscov şi Muşat sin Oprea Vetrescul şi Vlad Caloian şi Gherghe moşnenul şi Nedelco moşneanul şi Jâpa ot Cârlomănişti şi Triful din Modruzişti şi Efrim, feciorul Iurgăi ot Pătârlage. 
Şi pentru mare credinţă, pus-am şi degetele […].
Pis measeţa iulie 23 dni vă leat 7159 <1651>.
	Şi Iano, feciorul Simeii ot Mărăcineni ot Dol<j>.
		Călin.
		Cârstiian.
		R[…]4
		Muşat.
		Vlad.
		Gherghe.
		Nedelcu.
		Jâpa.
		Triful.
		Efrem.
		Iano.
		Eu Bălan, vânzător.
	
DANIC, Doc. ist., CXXVII/159.
	Orig. rom., hârtie (29 x 21), cu doisprezece amprente digitale puse câte una în dreptul numelor martorilor.
	Copie ibid., ms. 171, f. 235.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 435.

156                                                                                  1651 (7159) august 1

1 august 7159 de sânt 188 de ani trecuţi.
Hrisov al răposatului domn Matei vodă Basarab, în copiie, tălmăcit după sloveniie, la leat 1748, de Lupul dascălul slovenesc, dat lui Măciucă roşul i feciorilor lui, Radul şi Anghel, ca să stăpânească stânjinii de moşiie ce pă anume o arată, că au cumpărat în Miceşti i Călăreşti, i în alte hotare şi în Cârtojani. Însă pentru partea din Cârtojani scrie că este, din câmp, din pădure, din apă, i din siliştea satului şi du preste tot hotarul, oricât să va alege, jumătate de funiie, din Câlnişte până la <apa> Glavciog. 

	DANIC, Curtea de Apel, Secţia a II-a, ds. 41/1838, f. 42.
	Reg. după o trad. din 1748 realizată de Lupul dascăl slovenesc.
	
	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 437.

157                                                             1651 (7159) august 2, Târgovişte

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba voevodï i gospodinß vßsoi Jemle Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïÓ povelhnïi gospodstva mi poçtennomÁ pravitel gospodstva mi, ÈÁpan Radõl vel l›g›fet, i sßs sinovi si eliceÈe eliceÈe Bogß darovax, ækoÈe da est emÁ selo KßtÁnÁl, ›t sÁdstvo Dßmbovicß, vßs selo sßs vßs xotarom i sßs vsix veçinïi i sßs vßs xodokom, ›t polü, i ›t ÎÁmÁ, ›t voda i sßs brodove ja vodïnice, i ›t pÁsvÁdï i ›t irej vßs xotarom, ›t xotar do xotar, po stari xotari i belhqi, i veçinïi eweÈe da se jnaet, vßs, po ime: Dan togo Star, sßs sinÁ si, Radõl, i sinovi Rdõlov, na ime Stoika i BançÓl i sßs sinovi ix, i „ana, sinß Prokopïe, i sßs sin¨, MÁÎat, i sßs sinovi ix, i Cigßnel, brat „anev, sßs sinÁ si, Nistor, i sßs sinovi ix; i Milh, i Bobe, i Stoika, i BÁkß, pakiÈe sini Prokopïev, sßs vßsix sinovi im, i proçi veçini, ja dhdïno, kolici se ›brhtal ›t KßtÁn vßsix. PoneÈe est pokÁpil pravitel gospodstva mi, ÈÁpan Radõl vel logofet, togo sel KßtÁnÁl viÎe pis, ›baçe polovino ja sel ›t na Stana dßwera Stankov postelnik ›t S¨slßnewi i ›t na sinÁ si, Gïergi, ja [...] aspri gotovi i sßs zapis ›t rÁka ix ja prodanïe, sßs mnoqi bolhri svedïtelïi Á japis.
	A drÁga polovino ja sel ›t KßtÁn pokÁpil › est ÈÁpan Radõl vel l›g›fet ›t na Mitrh, vnÁk ego Dragnev, i ›t na sinovi ego, ja #q‹#ï aspri gotovi, ›baçe ›çinß bej veçini, i sßs japis ›t rÁka Mitrev, vnÁk Dragnev, ›t prodanïe.
	I pak da est poçtennomÁ pravitel gospodstvo mi ÈÁpan Radõl vel l›g›fet ›çinÁ Á SÁslßnewi, kod KßtÁn, polovono ja ›çinß ›t SÁslßnhska, ›t prej vßs xotarom, janeÈe › est bil pokÁpil ÈÁpan Radõl vel l›g›fet pak ›t na Stana dßwera Staikov postelnik ›t SÁslßnewi i ›t na sinovi eå, ja kÕ aspri gotovi i  sßs japis ›t prodanïe. A poslh ›t po pokÁpenïa ›vaÓ ›çine ›t SÁslßnewi a pravitel gospodstva mi, ÈÁpan Radõl vel logofet, ›n est vßjimal v‹ï bolhri xotarniçi, po rßvaÎe gospodski, na ime: ›t Mßnewi, BarbÁl postelnik i Efrim ÓjbaÎa, i ›t Stßnçewi, Kostandin i Stroe Paripev postelnik, i TÁdÁrÁ, jet Gßnßtoaev, i Radõl armaÎ, i Tanasïe l›g›fet, i ›t BrßtÁlewi, Xïera logofet, i ›t Cigßnewi, Radõl l›g›fet, i ›t MikÎani, NhkÎÁl çaÁÎÁl, i ›t Xolewi, Stroe FreÈereskÁk, i ›t ÇokonarÓ, Dragomir, tere est xotarisal sïa ›çinß ›t SÁslßnhska, polovino, ›g kß Íerban vistïær i ›t kß batïi ego, sinovi Stoikßv bßrbïarÓl. I prilhpil › est kod selo ego kod KßtÁn, ›çinß kod ›çinß i dhdïno kod dhdïno, kako est jakona xorev i ›biçaÓl ›çinev. I postavil est kamen i belhqi ›t kamen vß kamen, ›baçe se voisal na xotar ›t pred ›vem vïÃ bolhri xotarniçi, tere est vßjimal ÈÁpan Radõl vel logofet vßs gora koliko  est bil ›çina SÁslßnhskß, del ego, polovono ja ›çinß, a çast Íerbanov vistïær i sßs bratïi ego, kotora est gora idhÎe podlh sßs gora selov KßtÁnÁlov, dori Á SÁx Krivec i po Á Krivec Á dolni, dori Á „kov BoÁlov i dori vß xotarÁl Krßstewilom.
	A Íerban vistïær, sßs bratïi ego, ›ni est vßjimal ›t ij gor ›t kß Bilçirewi, ›t kamena çto se xotarisaet ÈÁpan Radõl vel logofet sßs KoÈßwîi, ›t ij gor, dori Á Ælomïcß, ›çinß i gora, çast ÈÁpan Radõlov, ›çinß radï ›çinß, i Ákamenil est kako est ›brhtal sïi viÎe reçeni bolhri xotarniçi sßs dÁÎami ix, naÓ po pravostïÓ.
	A radï edin brod ja vodinica, ›t voda Ælomïca, çto est reklh Íerban vistïær kako est bil pokÁpil ›t na Mitrh ›t KßtÁn, brod el›v, bej ›çinß, sice est sÁdil bolhrïi xotarniçi i divan[Á]1 da imati vßjimatï Íerban vistïær n›vcïi ›t na Mitrh najad, poçto radï Á vel vodi eÈe teçet ›t planen <koe ›t> çeloveki neimhl ›çinÁ Á polü a vß voda nhst imal trhbÁ da ga sßtvoril vodinici, da Ádavlhet ›çine i dhdïne proçïim.
	I pak da est ÈÁpan RadÁl vel logofet ›çinÁ Á Çegani, na Ælomica, na blata,çast Stoikßv pexarnik, sinß VlßkÁlov klÁçer ›t Dragomirewi, seÈeni õÕ, ›t polÓ, i ›t blatï, i ›t sedaliwe selov, ›t prej vßs xotarom, ›baçe vß dlßg ›t malÁl DÁnavei, dori vß xotarom ›çinilom Ælomic[ev], i sßs veçinïi, na ime: PßliçÓ sßs tri sini ego i sßs sinovi ix, i [...]1 sini Drßganov, sßs sinovi ix, i Stßnilß sßs aÕ sinß i sßs sinovi ix janeÈe est sïa viÎe reçena ›çinß ›t Çegani bï› est pokÁpil ÈÁpan Sokol klÓçer ›t na Stoika pexarnik Slhp, sinß VlßkÁlov klÁçer, ja r‹k Èiltï, sßs japis ›t rÁka ego. TaÈe ako prifatil est ÈÁpan Radõl vel logofet ja vestïÓ, sÁwi ›n naÓ povolen da ga › pokÁpiti sïa ›çinß abïe povratil est vsix n›vcïi Sokolov klÁçer najad, Ági r‹k. I daval est i japisÁl na rÁka ego. 
	I pak ›çinÁ Á Çegani na blata, ›baçe seÈeni sm‹d, ›t prej vßs xotarom, kako est viÎe pis, ja neÈe est sïa ›çinß bï› est pokÁpil „ana Rßjvan kßpitan ›t SÁlimanÁl ›t na StançÓl i ›t na sinÁ si, StançÓl, i ›t na snaxam sa, Elina ›t Mßtßsew, ›baçe seÈeni r‹m, po eÕ kostande, çin aspri #jÕ, i ›t Stana, dßwïra StançÓlov vatax, seÈeni çÕ, po eÕ kostande, çin aspri #d‹f, i ›t na Stan, brat Bedelev, seÈeni d‹ï ›t çast StançÓlov xatman, na ›t Mßtßsewi, po eÕ kostande, çin aspri ‚, sßs japis ›t prodanïe. TaÈe podobaetse ÈÁpanov Radõlov logofet da ga › pokÁpil, povratil est vsix novcïi Rßjvanov kßpitan najad i ›stal est sïa ›çinß vßsax po rajloga ego, sßs japise sßs vßs.
	I pak da est ÈÁpan Radõl logofet ›çinß na Smedewi, sÁdstvo BÁjßÁ, ›baçe del Sorkßv, ›t dol çast, seÈeni ïÕ, ›t polÓ, bej voda, poneÈe › est pokÁpil ›t na Sorkß, dßwera Manev EdÁlov, sßs ‚Ã  aspri gotovi, sßs japis.
	I pak ›t na DÁmïtrÁ EdÁl ›t Smedewi, seÈeni dÕ vß ›çina Smedhskß, Á dol xotar, polÓ, bej voda, ja s‹p aspri gotovi, sßs japis ›t prodanïe.
	[I pak]3 ›çinß Á Smedïwï, çast DÁmïtrov EdÁl ›t Smedïwï, seÈeni e‹ï, ›t xotarÁl EdeskÁ, ›t voda BÁjßÁ, dori vß xotarÁl Moçewilom, ›baçe bej brod ja vodïnicß, poneÈe › est prodal çervenïi i pßxßrniçei ›t Smedïwï, Stoika Nhikßv i sßs sinÁ si, Aldh i Marin i RÁsin i Stan Vlßkanov i proçïi vsix, ÈÁpanov Radõlov vel logofet, ja #a‹s aspri gotovi, radï birÁl DÁmïtrov EdÁl, poçto radï est ›n begal ›t sel, i sßs japis ›t rÁkamï ix vßshm ja prodanïe ›t pred a vßs divanov gospodstva mi.
	I pak da est ÈÁpan Radõl logofet aÕ veçinß, na ime Voiko, sinß Dobrotßv ›t Ángïani ›t VlaÎka, sßs sinovi ego, janeÈe se sÁt prodaval ›n ›t dobro volh ego i sßs japis ›t rÁka ego, ja #a‹x aspri gotovi.
	I pak da est ÈÁpan RadÁl vel logofet ›çinÁ Á Dobrocei ›t Ælomica, çast sestram sa, Nhgßi, ja prhkÓ, seÈeni m‹e, ›t prej vßs xotarom, ja neÈe est sïa ›çinß bila est im ja dhdïno, a nÁ › est bil prodal ÈÁpanica Nhga ÎÁrom si, Papev ›t Íkhi ja #gt‹oe aspri, sßs japisÁl eå. Ako prifatil est batom sÁ, ıÁpan Radõl vel logofet ja vestïÓ, sÁwi ›n naÓ povolen, povratil est n›vcïi Papev najad, #gt‹oe, i daval est japisÁl na rÁka ego.
	I pak pokÁpil est ÈÁpan Radõl vel logofet ›çinÁ Á Íkhi, sÁdstvo Ælomica, ›t na Radõl i ›t na bratïi ego, AlekÙïi i Kolch, sinovi Kolceb, vnÁcïi Predev armaÎ ›t Poæna, vßsax çast  im ›t prej vßs xotarom, ja #v‹õ aspri gotovi, sßs japis ›t prodanïe.
	I pak da est ÈÁpan Radõl vel logofet edin çelhd ja gava›ni, na ime: Stan, sinß „brhÈïe, sßs aciganka sam, NhkÎa, i sßs edin momkÁ, po ime, StankÁl, i sßs vÕ dßwerex, na ime Pßtrana i Rada, janeÈe est pokÁpil ›t na sestram sa, Nhga, ja nÕ Èiltï gotovi, pakiÈe est bil cigan ja prhkÓ, sßs japis ja prodanïe.
	I pak pokÁpil est ÈÁpan Radõl vel logofet qÕ dÁÎe ja  cigani - naiti: Krßsth i Stoika i ÆnÁl i NhgÁl i LÁpa i Ana - ›t na Radõl klÓçer i ›t na bratïi ego, îvaÎko i DançÓl, sinovi Papev ›t Íkhi ›t na Ælomica, Á chn ja r‹k Èiltï gotovi i sßs japis ›t rÁkami ix ja prodanïe.
	I pak pokÁpil est ÈÁpan <Radõl> vel logofet ›t na LÁch kßpitan ›t KßlÁgßrhni i ›t na ÈÁpanica ego, Marïa, dßwera LÁpÁlov kßpitan edna cigankß, na ime Marïå, çto est bil im ja prhkÓ, ja #gÕ aspri gotovi, sßs japis ja prodanïe, ›ni vsix ja nixnom dobro volÓ.
	Sego radï, dadox sßm i gospodstvo mi ÈÁpan Radõl vel logofet ækoÈe da est emÁ ja dhdïnß ›xaba sinovim i vnÁkom i prhvnÁçetom vß vhkÁ i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i svedïteli postavix gospodstvo mi: ÈÁpan Gï›rma vel ban, i ÈÁpan Dragomir vel dvornik, i ÈÁpan Ginh vistïær, ÈÁpan DïikÁl vel spatar, ÈÁpan Preda klÁçer, ÈÁpan BarbÁl stolnik, ÈÁpan Radõl Mixalçh komis, i Xrija pexarnik, i ÈÁpan Kostandin postelnik. I ispravnik, ÈÁpan Dragomir vel dvornik. 
	I aj, DÁmïtrÁ logofet, pisax, vß nastol gradõ Trßgoviwe, mhseca avgÁst vÕ d´ni i ›t Adama daÈe d› n´nh vß sego pisanïe, teçenïa lhtom, vß lht #jr‹nƒ.
† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
	  	î› MateÓ voevodß <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această porunca a domniei mele cinstitului dregător al domniei mele, jupan Radul mare logofăt şi cu fiii luii, câţi Dumnezeu i-a dat, ca să-i fie lui satul Cătunul, din judeţul Dâmboviţa, tot satul, cu tot hotarul, cu toţi vecinii şi cu tot venitul, din câmp, şi din pădure, i din apă, cu vadurile de moară, şi de pretutindeni, şi de peste tot hotarul, din hotar până în hotar, pe vechi hotare şi semne. Şi vecinii încă să se ştie toţi pe nume: Dan cel Bătrân, cu fiul său, Radul, şi cu fii lui Radul, anume: Stoica şi Banciul, şi cu fiii lor; şi Oana, fiul lui Procopie, şi cu fiul lui, Muşat, şi cu fiii lor; şi Ţigănel, fratele lui Oane, cu fiul său, Nistor, şi cu fiii lor; Milea şi Bobe şi Stoica şi Bucă, iarăşi fiii lui Procopie, cu toţi fiii lor şi alţi vecini de dedină câţi se vor găsi din Cătun, toţi, pentru că a cumpărat dregătorul domniei mele, jupan Radul mare logofăt, acel sat Cătunul, mai sus scris, însă jumătate de sat, de la Stana, fiica lui Staico postelnic din Suslăneşti, şi de la fiul său, Ghierghi, pentru […]1 aspri gata şi cu zapis de la mâna lui de vânzare, cu mulţi boieri martori în zapis.
Iar altă jumătate de sat din Cătun a cumpărat-o jupan Radul mare logofăt de la Mitrea, nepotul lui Dragnea, şi de la fiii lui, pentru 16 000 aspri gata, însă ocină fără vecini, şi cu zapis de la mâna lui Mitrea, nepotul lui Dragne, de vânzare.
Şi iar să fie cinstitului dregător al domniei mele, jupan Radul mare logofăt, ocină în Suslăneşti, lângă Cătun, jumătate de ocină din Suslăneasca, de peste tot hotarul, pentru că a cumpărat-o jupan Radul mare logofăt iar de la Stana, fiica lui Staico postelnic din Suslăneşti şi de la fiii ei, pentru 20 000 aspri gata şi cu zapis de vânzare. Iar apoi după cumpărarea acelei ocine din Suslăneşti, dregătorul domniei mele, jupan Radul mare logofăt, el a luat 12 boieri hotarnici pe răvaşe domneşti, anume: din Măneşti, Barbul postelnic şi Efrim iuzbaşa, şi din Stănceşti, Costandin şi Stroe al Paripei postelnic, şi Tuduru, ginerele Gănătoaiei, şi Radul armaş, şi Tanasie logofăt, şi din Brătuleşti, Hiera logofăt, şi din Ţigăneşti, Radul logofăt, şi din Micşani, Neacşul ceauşş, şi din Holeşti, Stroe Frejerescul, şi din Ciocănari, Dragomir, de au hotărnicit această ocină din Suslăneasca, jumătate, dinspre Şerban vistier şi dinspre fraţii lui, fiii lui Stoica bărbiarul, şi au lipit-o lângă satul lui, lângă Cătun, ocină lângă ocină şi dedină lângă dedină, cum este legea ţării şi obiceiul ocinei, şi au pus pietre şi semne din piatră în piatră, însă s-au luptat la hotar înaintea acestor 12 boieri hotarnici, de a luat jupan Radul mare logofăt tot plaiul, cât a fost ocina Suslănească, partea lui, jumătate de ocină. Iar partea lui Şerban vistier şi cu fraţii lui, care a fost plai, a venit alături cu plaiul satului Cătunului, până la Criveţul Uscat şi pe Criveţ în jos, până în Ochiul Boului şi până în hotarul Crăsteştilor.
Iar Şerban vistier cu fraţii lui, ei au luat din sus, dinspre Bilcireşti, din piatra ce hotărăşte pe jupan Radul mare logofăt cu Cojeştii, din sus, până în Ialomiţă, ocină şi plai, partea lui Radul, ocină pentru ocină, şi au împietrit-o cum au aflat aceşti mai sus spuşi boieri hotarnici, cu sufletele lor, mai pe dreptate, pentru un vad de moară din apa Ialomiţii, pe care spunea Şerban vistier că l-a cumpărat de la Mitrea din Cătun, vadul lui, fără ocină. Astfel au judecat boierii hotarnici şi divanul ca să aibă a lua Şerban vistier banii de la Mitrea înapoi, pentru că la apele mari care curg din munte udă ocinele şi dedinele altora.
Şi iar să-i fie jupanului Radul mare logofăt ocină în Cegani, la Ialomiţa, la baltă: partea lui Stoica paharnic, fiul Vâlcului clucer din Dragomireşti, 400 stânjeni din câmp, din baltă şi din vatra satului, de peste tot hotarul, însă în lung din malul Dunării până în hotarul ocinelor Ialomiţei, şi cu vecinii, anume: Păliciu, cu trei fii ai lui şi cu fiii lor, şi […]1, fiii lui Drăgan, cu fiii lui, şi Stănilă cu un fiu şi cu fiii lor, pentru că această mai sus spusă ocină din Cegani a cumpărat-o jupan Socol clucer de la Stoica paharnic Orbul, fiul Vâlcului clucer, pentru 120 galbeni şi cu zapis de la mâna luui. Iar dacă a prins de veste jupan Radul mare logofăt, fiind el mai volnic să cumpere această ocină, a întors toţi banii înapoi lui Socol clucer, 120 ughi, şi i-a dat şi zapisul la mâna lui.
Şi iar ocină în Cegani, la baltă, însă 244 stânjeni, de peste tot hotarul, cum este mai sus scris, pentru că această ocină a cumpărat-o Oana Răzvan căpitan din Suliman de la Stanciul şi de la fiul său, Stanciul, şi de la nora sa, Elina, din Mătăseşti, anume 140 stânjeni, câte 5 costande, fac 7 000 aspri; şi de la Stana, fiica lui Stanciul vătaf, 90 stânjeni, câte 5 costande, fac 4 500 aspri; şi de la Stan, fratele lui Bedele, 14 stânjeni din partea lui Stanciul Hatna din Mătăseşti, câte 5 costande, fac 700 aspri, cu zapis de vânzare. Astfel i s-a cuvenit jupanului Radului logofăt ca să cumpere, a întors el toţi banii înapoi lui Răzvan căpitan şi a rămas această ocină, toată, pe seama lui, cu zapise, cu tot.
Şi iar să-i fie jupanului Radul logofăt ocină la Smedeşti, judeţul Buzău, însă partea Sorcăi, din partea de jos, 10 stânjeni din câmp, fără apă, pentru că a cumpărat-o de la Sorca, fiica lui Manea al lui Edul, cu 700 aspri gata, cu zapis.
Şi iar de la Dumitru Edul din Smedeşti 4 stânjeni în ocina Smedească, în hotarul de joos, câmp, fără apă, pentru 280 aspri gata, cu zapis de vânzare.
Şi iar ocină în Smedeşti, partea lui Dumitru Edul din Smedeşti, 15 stânjeni din hotarul Edesc, din apa Buzău până în hotarul Moceştilor, însă fără vad de moară, pentru că au vândut-o roşii şi păhărniceii din Smedeşti, şi Stoica al lui Neaică şi fiul său, Aldea, şi Marin, şi Rusin, şi Stan al lui Vâlcan, şi alţii, toţi, jupanului Radului mare logofăt, pentru 1200 aspri gaata, pentru birul lui Dumitru Edul, pentru că el a fugit din sat, şi cu zapisul de la mâinile lor tot de vânzare, înaintea a tot divanul domniei mele.
Şi iar să-i fie jupanului Radul mare logofăt 1 vecin, anume Voico, fiul lui Dobrotă din Unghiani de Vlaşca, cu fiii lui, pentru că i s-a vândut el de bună voia lui şi cu zapis de la mâna lui, pentru 1 600 aspri gata.
Şi iar să-i fie jupanului Radul mare logofăt ocină în Dobroţel, din Ialomiţa, partea surorii sale, Neagăi, de zestre, stânjeni 45, de peste tot hotarul, pentru că această ocină i-a fost de dedină şi a vândut-o jupaniţa Neaga, cumnatului său, Papa din Şcheai pentru 3 375 aspri, cu zapisul ei. Dacă a prins de veste fratele ei, jupan Radul mare logofăt, fiind el mai volnic, a întors înapoi el banii Papei, 3 375, şi i-a dat zapisul la mâna lui.
Şi iar a cumpărat jupan Radul mare logofăt ocină în Şcheai, judeţul Ialomiţa, de la Radul şi de la fraţii lui, Alexie şi Colţea, fiii lui Colţea, nepoţii lui Preda armaş din Poiana, toată partea lui de peste tot hotarul, pentru 2 400 aspri gata şi cu zapis de vânzare.
Şi iar să-i fie jupanului Radul mare logofăt un sălaş de ţigani, anume Stan, fiul lui Obreajie, cu ţigaanca sa, Neacşa, şi cu un copil, pe nume Stancul, şi cu 2 fiice, anume Pătrana şi Rada, pentru că l-a cumpărat de la sora sa, Neaga, pentru 50 galbeni gata, iarăşi i-au fost ţigani de zestre, cu zapis de vânzare.
Şi iar aa cumpărat jupan Radul mare logofăt 6 suflete de ţigani, anume: Cârstea, şi Stoica, şi Ianul, şi Neagul, şi Lupa, şi Ana, de la Radul clucer şi de la fraţii lui, Ivaşco şi Danciul, fiii lui Papa din Şcheai de la Ialomiţa, preţuiţi pentru 120 galbeni gaata, şi cu zapis de la mâinile lor de vânzare.
Şi iar a cumpărat jupan <Radul> mare logofăt de la Luţea căpitan din Călugăreni şi de la jupaniţa lui, Maria, fiica lui Lupul căpitan, o ţigancă, anume Maria, care i-a fost lui de zestre, pentru 3 000 aspri gata, cu zapis de vânzare, ei toţi de a lor bună voie.
Pentru aceea, am dat şi domnia mea jupanului Radul mare logofăt ca să-i fie lui de dedină ohabă, fiilor, şi nepoţilor, şi strănepoţilor, în veac şi de nimeni neclintit după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban şi jupan Dragomir mare vornic, jupan Ghinea vistier, jupan Diicul mare spătar, jupan Preda clucer, jupan Barbul stolnic, jupan Radul Mihalcea comis şi Hriza paharnic şi jupan Costandin postelnic. Şi ispravnic, jupan Dragomir mare vornic.
Şi eu, Dumitru logofăt, am scris în cetatea de scaun Târgovişte, luna august 2 zile şi de la Adam până acuma, la această scriere, cursul anilor în anul 7159 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Matei voievod <m. p.>

DANIC, A.N., CXII/61.
Orig. slav, perg. (38 x 52,7), sigiliu mijlociu timbrat. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 438.

158                                                                                  1651 (7159) august 3

	† Adică eu, Mogoş, feciorul Guţei ot Poenari ot sudstvo Teliorman, scris-am acest al mieu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna jupunului Bunei vel slujer, cum să să ştie că i-am vândut dumnealui moşâe în Poenari, dentr-o fune a patra parte, derept bani gata 1 000, ca să-i fie dumnealui moşâe stătătoare şi coconilor dumnealui, în veaci.
	Şi când am vândut aciastă moşâe, fost-au mărturie: jupunul Sava neguţătoriul ot Cernavodă i jupunul Ghica ot Vităneşti i Alicsandru postelnic ot Foieşti i Bogdan ot Poienari şi Marin sin lu Drăgoiu iuzbaşa ot tam i Soare pârcălabul ot tam. 
Şi pentru credinţa, pusu-ne-am şi peceţile. 
Measeţa avgust 3 dni, leat 7159 <1651>.
		† Eu Mogoş
† Jupunul Ghica
		† Jupunul Sava ot Cernavodă
		† Alicsandro postelnic
		† Marin sin lu Drăgoiu iuzbaşa
		† Bodgan ot Poenari
		† Soare pârcălabul.

	DANIC, A.N. CVI/14.
	Orig. rom., hârtie (30 x 21), cu trei amprente digitale puse în dreptul semnăturilor lui Mogoş, Marin Bogdan şi Soare şi cu cu trei sigilii inelare în tuş puse în dreptul semnăturilor lui Ghica, Sava şi Alexandru.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 439; Doc. jud. Teleorman, I, p. 168 (nr. 355 

159                                                                                  1651 (7159) august 7

	Adică eu, Giurgi, feciorul lui Staico ot Puturoasa, scris-am acesta al mieu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna clucerului Dumitraşco, cum să să ştie că m-am tocmit eu cu dumnealui, de i-am vândut moşie 200 de stânjăni de moşie în moşiia Teiului, însă stânjănul câte 30 de bani. 
	Şi stânjănul în latul moşiei şi în lungu, cât va merge moşiia, din hotar până în hotar, şi din apă şi din câmp şi din şăzutul satului, dă priste tot hotarul, ca să-i fie dumnealui şi coconilor, câţi Dumnezău îi va dărui, moşie stătătoare, pentru că am vâ<n>dut eu dumnilui, de a mea bunăvoie şi cu ştirea tuturor oamenilor miei. 
	Şi când am făcut eu cu dumnealui tocmeală, mulţi boiari au fost mărturie, carii mai jos vor pune peceţile lor şi mâinile lor iscălituri şi a<lte>le. Pentru mai mare credinţă, mai jos pecetluit-am. 
Şi am pus mâna mea iscălitură, ca să să crează. 
	Aceasta scriu şi mărturisescu cu zapisul mieu. 
	Measeţa avgust 7 dni, vă leat 7159 <1651>. 
		Eu Giurgiu. Udrişte spătar, mărturie. Drăgoiu căpitan mărturie. Matei vel comis. Radu logofăt Creţ<ulescu>.

DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CCCXXXVII/ 1 (nr. 8).
	Copie rom. adeverită la 7 sept. 1780.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 440.

160                                                                                  1651 (7159) august 7

	Adică eu, Giurgi, feciorul lui Staico ot Puturoasa, scris-am acesta al mieu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna clucerului Dumitraşco, cum să să ştie că m-am tocmit eu cu dumnealui de i-am vândut moşie în Carastea, care moşie au cumpărat tată-mieu, Staico1, de la Stan Hoţu şi de la fii-său, Dumitru ot Puturoasa, însă partea lui din Carastea, cât să va alege, şi din câmpu şi din pădure, dă preste tot hotarul, din hotar până în hotar, pre bani gata, ughi 27 pol.
	Şi iar i-am mai vândut eu dumnealui o livadă din vale şi 2 locuri în dealul Ghizdavului car<e> am avut cumpărătoare iar de la Stan Hoţul şi di la fii-său, Dumitru, pre bani gata ughi 2 pol.
	Şi iar am mai vândut eu dumnealui moşie în Carastea, care moşie au fostu cumpărat tată-mieu, Staico, de la Preda ot Puturoasa, însă 4 locuri în Carastea, pre bani gata ughi 5.
	Şi iar i-am mai vândut eu dumnealui moşii în Carastea, însă 4 locuri care au cumpărat tată-mieu, Staico1, de la vară-sa, Chira, pre bani gata ughi 5, ca să-i fie dumnealui şi coconilor moşie stătătoare, pentru că am vândut eu dumnealui de a mea bunăvoie.
	Şi iar am mai vândut eu dumnealui moşie în Carastea din partea Buzoianului a treia parte ce mi să vine mie dă pre fraţi, pre bani gata ughi 10, ca să-i fie dumnealui moşie în veci, pentru că am vândut cu ştirea tuturora oamenilor miei.
	Şi când am vândut eu dumnealui aceste părţi de moşii, mulţi boeri au fost mărturii carii mai jos vor pune peceţile şi mâinile lor iscălituri.
	Şi ales pentru mai mare credinţa, mai jos pecetluit-am şi am pus mâna mea şi iscălitura. Aceasta scriu şi mărturisescu cu zapisul mieu.
	Pis avgust 7 dni, vă leat 7159 <1651>.
		Eu Giurgiu. Udrişte spătar, mărturie. Matei vel comis. Drăgoi Fălc<oianu> căpitan. Sluger Bălăceanul. Radu logofăt Creţ<ulescu>.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CCCXXXVII/ 1 (nr. 9).
	Copie rom. adeverită la 7 sept. 1780.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 441.

161                                                                                  1651 (7159) august 8

	Adecă eu, uncheşul Băliu ot Surdeşti, împreună cu feciorii miei, anume: Albul i Toader, scriem şi mărturisim cu acesta al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna Radului cluceru ot Şchéi, cum să să ştie că i-am vândut partea de moşie a unchéşului Gherghe, însă din Lăţesca stânjăni 65, stânj<ănul> câte bani 40. Şi am luat toţi banii gata în mâinile noastre şi o am vândut de a noastră bunăvoie, cu ştirea tuturor fraţilor de moşie. Iar de va fi vreo pâră sau gălceavă cu fetele şi cu nepoţii uncheaşului Gherghe, să avem noi a trage pâra şi gălceava. Iar de s-ar întâmpla lucrul într-alt chip, să avem a darea noi moşie, adică moşie pentru moşie, pentru că aşa ne-am tocmit.
	Şi la tocmeala noastră fost-au mulţi boieri mărturie, anume: Mihai ceauşul <za> aprozi ot Sinteşti şi Stoica vornic ot tam şi popa Andronie ot tam şi popa Neagul ot tam, şi Nedelco sin Stoichii vornic şi Danciul ot Burăneşti şi Pascul ceauşul ot tam şi Nan sin Borcii ot tam şi Mihai ot tam şi Andreica călăraş ot Gherghiţă şi Stamate zed Gherghe şi Cârstea i Muşat, feciorii Martii, şi Borce brat Martii şi alţii carii îşi vor pune mai jos peceţile şi iscăliturile. Şi când să va funi moşiia, de nu să va umplea cât am vândut, să avem e-i darea din moşiia noastră, din Surdeasca.
	Şi ca să să crează, ne-am pus mai jos degetile.
	Avgust 8 dni, leat 7159 <1651>.
		Eu uncheş Baliu ot Surdeşti, vânzătoriu . † Eu Albul sin ego, vânzătoriu. † Eu Toader sin ego, vânzătoriu. Nan sin Borcii, mărturie. Stoica vornic ot Sinteşti, mărturie. Popa Androne ot tam, martur. Mihaiu ot tam, martur. Andreica călăraş ot Gherghiţă, martur. Stamate zet Gherghe, martur. Popa Neagul ot tam, martur. Danciul ot Burăneşti, martur. Pascul ot tamu, martur. Cârstea i Muşat sin Martii, martur. Borcea brat Martii, martur.
	Chiriţă, dascăl slovenesc, izpisah.

	DANIC, Doc. ist., CDLXXXVII/ 63, f. 31v-32r.
	Copie rom.

162                                                                                  1651 (7159) august 8

	† Adică eu, Iane sân Dobre vnuc Mircii ot Surdeşti, scris-am [ş]i mărturisăscu cu acista al meu zapis, ca să fii di mare cridinţă la mâna Radul clucer ot Şchéi, cum să <să> ştii că i-am vândut toată partea mea di ocină di Surdişti, cari ocină au fost a părinţălor mii di moşăi, di strămoşăi, însă stânjăni 58, p<e> bani 40. Şă am luoat tot bani gata în mâna mea. Şi o am vândut di a mea bunăvoie, fără nici o silă, cu ştirea tuturor fraţilor de ocină, ca să fii domnealui moşăi stătătoari în véci, ficiorilor domealui2.
	Şă la tocmeala noastră <f>ost-au mulţ boiari mărturii: Stoica vornicul ot Ş[inteş]1ti i sân ego Nidilco i popa Androniică ot tam i popa Neagul ot tam i uncheaşul Bealil ot Surdeşti i sân ego Albul i Toadiră i Stămati călăraş, Ilii ot Periaţi i Micul ot tam, Alexii ot Şchéi şi alţâi mulţ, carii nu scriu pri nume, carii vor pune mai jos peciţăle şă dégetili, mai jos, ca să să crează.
	Pis Constandin logofăt ot ceauşul Mihai, avgust 8 dni, vă leat 7159 <1651>.
		† Mihai ceauş
		† Stoica vornic ot Şănteşti, sin ego Nedelco
		† Popa Andronică ot tam
		† Stamat<e> călăraş
		† Alexii ot Şchéi
		† Popa Neagoe
		† Ilie ot Pe[rieţi]1
		† Belea ot Surdeşti i sân e[go ]1Albul 
		I Toader.
		<Micu>l ot tam. 

	DANIC, A.N., MMCMXLV/2.
Orig. rom., hârtie (31 x 21), cu un sigiliu inelar în tuş intercalat în semnătura lui Stoica vornicul şi cu şapte amprente digitale puse pentru ceilalţi semnatari, fără a se putea preciza în dreptul căror nume. Text completat după copie. 
Copie ibid., Doc. ist., MCDLXXII/37.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 442. 

163                                                                                  1651 (7159) august 8

	Adecă eu, Stamate călăraşul, împreună cu feciorii miei, scris-am acest al mieu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna Radului clucer ot Şcheai, cum să să ştie că i-am vândut toată partea mea de moşie din Lăţasca, însă stânjăni 45, stânjănul câte bani 40. Şi am luat toţi banii gata în mâna mea. Şi o am vândut de a mea bunăvoie, cu ştirea tuturor fraţilor de moşie, ca să-i fie dumn<ea>lui, moşie ohabnică şi feciorilor dumnealui în veci.
	Şi mărturie: uncheaşul Bălin ot Surdeşti i sin ego Albul i Toader şi Stoica vornic ot Sinteşti i sin ego Nedelco i popa Androne i popa Neagul ot tam şi Andreica călăraş ot Gherghiţă şi Cârstea şi Muşat, feciorii Martii, şi Borcea, brat Martii, şi Alexe ot Şchei şi alţii carii îşi vor pune mai jos piceţile şi iscăliturile, ca să să crează. Şi mi-am pus şi ieu pecetea.
Şi am scris eu, Mircea logofăt sin Dobre stolnic ot Târnava.
	Measţa avgust 8 dni, vă leat 7159 <1651>.
		Eu Stamate căl<ă>raş, vânzător. Uncheaşul Bălin ot Surdeşti, mărturie. Toader i Albul sin ego, martor. Stoica vornic ot Sinteşti, mărturie. Popa Andronic, mărturie. Popa Neag, martur. Andreica călăraş ot Gherghiţă, martor. Nedelco sin ego, mărturie. Cârstea şi Muşat brat Martii. Borcea brat Martii. Alexe martur. 
Chiriţă dascăl slovenesc, ispisah.

	DANIC, A.N., CDLXXXVII/63, f. 32r-32v.
Copie rom.

164                                                                                1651 (7159) august 10

	† Adecă eu, Muşat sin Căliman ot Grozişti, şi cu fămeia mea, Prodana, cum să se ştie că am d[a]t pentru sufletele noastre şi ale părinţilor noştri, pentru pomana amu dat <la> sfânta mănăstire ce easte hramul Uspenie Bogorodiţă locu de hăl[e]1şteu den Fântâna Loşcă, în lungu până în u[l]1mu şi în latu de am[ân]1doo părţile, cât u<n> stânjănu, ca să ne fii noo pomeană şi părinţilor noştri şi sfintei mănăstiri de h[r]1ană.
	Iar cine se va [sc]1ula a sparge acest zapis, veri de[n]1 r[ude]1nie mea, veri de mege[iaşii]1 carii sânt păr[t]1aşi cu mine pre ocină, ace[l]1 omu să fie tră[cl]1et şi anathima de vlă[dica]1 Iisus Hristos şi de [318]1 oteţi ije vă Nichei.
	Pis measeţa <a>vgstru dni 10, vă leat 7159 <1651>.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., LXVIII/8.
Orig. rom., hârtie (24,5 x 20).
	
Copii ibid.: mss. 130, f. 331v; 132, f. 129v; 361, f. 15.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 443.

165                                                           1651 (7159) august 11, Târgovişte

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba voevoda i gospodinß vßsoi Jemle ÁÁggrrovlaxïiskomÁ. Davat gospodstvo mi sïe povelenïe gospodstva mi ›vemji çelovec¥ po ime Ratå i brat si, Üga, s´n¥ Mirçev ›t Bßlilewi, sÁd MuÎçel, i sßs s´novi ix, eliceÈe Bogß pripÁstit, ækoÈe da est ›t sßda na pred mirn¥ i svobodn¥ ja veçenanïe, ›ni i s´novi ix ›t kß Lajar l›g›fet ›t Lßjßrewi i ›t kß s´novi emÁ i ›t kß vnÁcïi si, Ilïe i Andronïe, i ›t kß s´novi ix, i ›t kß svakax porodenïa ix, ja nixto bantovanïe da ne imat i da est im i ›çinÁ dhdina ›t Mira, mesto ja kÁkÓ i ›t vßrtograd. Po neÈe tex viÎe reçene lÓdïe, Rath i brat ego, Üga, s´ni Mirçev, ›ni est b¥l veçini Lajßrov l›g›fet eweÈe ›t preÈde vremå. A potom, Lajßr l›g›fet ›n est pom¥Îlhet vß sredca ego Boga radi i ja dÁÎe svoi i a roditelem  ego, tere est prost¥l i svobodil po Ratå i  po brat si, Üga, s´n¥ Mirçev, ja veçenanïe, po ›ni i po s´novi ix i sß mesto ja kÁkÓ i ja vßrtograd, kako viÎe pis, tßkmo radï pomhno, bej ni ednß novcß, ækoÈe da est sßda napred nhkïi çelovek¥ svobodn¥ i megÓ nix sßs dobro mirno, bej ni edna bantovanïe ›t kß nixto. Po neÈe sam Lajar l›g›fet est prost¥l i svobodil po Ratå i po brat si, Üga, s´n¥ Mirçev, ja veçenanïe, ja negov dobrovolÓ, bej ni edna silistÓ ›t kß nixto i sßs japis ›t na rÁçh ego. 
	EweÈe sßtvoren sßs velikoÓ kletvo i sßs mnoqi dobri lÓdïe sveditelïe iÈe sÁt napisani Á japis, na ime: ›t Bßlilewi, Vladõl i Radõl i Negre i PßtrÁ i Üga, i Bßlil i VladÁl i „prh i in Bßlil i Dragomir i I›n i popa „prh ›t Lßjßrewi, kßda  est b¥l lhtom #jr‹la.
	A potom vidhxom gospodstvo mi i japisÁl Ilïev i a brat si, Andronïe, vnÁci Lajßrov logofet, pak ja ›krhplenïe i ja prowenïe po ›stroenïe dhdÁ si Lajßrov logofet, kako viÎe pis, i sßs ujnanïe vßshx po rodenïå im i megïæÎom ›t gor ij dol i ›tkrßstnn¥m mesto i ›t pred gospodstva mi.
	Sego radï, dadox sßm gospodsvo mi Ratev i bratÁ si, Ügßv, s´n¥ Mirçev, ækoÈe da est ›t sßda napred Á mirn¥ i svobodn¥ ja veçenanïe, ›ni i s´novi ix i sßs ›çinÁ æÈe viÎe pis ›t kß Lajar l›g›fet, i ›t kß s´novi emÁ, i ›t kß vßsi vnÁci ego, i ›t kß s´novi ix, i ›t kß vßsax porodenïå im, ja nixto bantovanïe  da ne imat, vß vhk i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe ubo i sveditelïe postavix gospodstvo mi, pßrvïi sßvhsikÁ gospodstva mi: pana Gï›rma veliki bana KralevskomÁ i pan Dragomir velich dvornika i pan Radõla velich l›g›feta i pan Ginh vel vistïær, pan DïikÁl vel spatar, pan BarbÁl vel stolnik, pan Kostandin vel postelnik, pan Radõl vel komis, pan Xrijå vel pexarnik. I ispravnik, Radõl vel l›g›fet.
	I napisax aj, MareÎ logofet Ge›rgÓviçi, vß nastola grada Tßrgoviwskago, mhseca avgÁst a‹ï d´ni, ›t Adama do n´nh tekÁwago lhtom vß lht #jr‹nƒ.
		î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodin´.
		î› MateÓ voevoda <m. p.>

	Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această porunca a domniei mele acestor oameni, anume Ratia şi fratelui său, Iuga, fiii lui Mircea din Bălileşti, judeţul Muşcel, şi cu fiii lor, câţi Dumnezeu le va lăsa, ca să fie, de acum înainte, în pace şi slobozi de vecinie, ei şi fiii lor, dinspre Lazar logofăt din Lăzăreşti şi dinspre fiii lui şi dinspre nepoţii lui, Ilie şi Andronie, şi dinspre fiii lor şi dinspre toată rudenia lor, nici o bântuială să nu aibă şi să le fie lor şi ocina dedină din Mira, loc de casă şi grădină. Pentru că aceşti mai sus-zişi oameni, Ratea şi fratele lui, Iuga, fiii lui Mircea, ei au fost vecini lui Lazăr logofăt încă dinainte vreme, iar apoi Lazăr logofăt el a cugetat, în inima lui pentru Dumnezeu şi pentru sufletul lui şi al părinţilor lui de a iertat şi i-a slobozit pe Ratia şi pe fratele lui, Iuga, fiii luii Mircea, de vecinie, pe ei şi pe fiii lor, şi cu loc de casă şi de grădină, cum scrie mai sus, numai pentru pomană, fără nici un ban, pentru ca să fie de acum înainte nişte oameni slobozi şi meghiuni, cu bună pace, fără nici o bântuială de către nimeni. Pentru că însuşi Lazar logofăt i-a iertat şi slobozit pe Ratia şi pe fratele lui, Iuga, fiii lui Mircea, de vecinie, de a lui bunăvoie, fără nici o silă de către nimeni şi cu zapis de la mâna lui, încă făcut cu mare blestem şi cu mulţi oameni buni martori, care sunt scrişi în zapis, anume: din Bălileşti, Vladu şi Radul şi Negre şi Pătru şi Iuga şi Bălilă şi Vladul şi Oprea şi alt Bălilă şi Dragomir şi Ion şi popa Oprea din Lăzăreşti, când a fost anul 7131.
Apoi am văzut domnia mea şi zapisul lui Ilie şi al fratelui lui, Andronie, nepoţii lui Lazăr logofăt, iarăşi de întărire şi de iertăciune pe facerea moşului lui, a lui Lazăr logofăt, cum mai sus scrie, şi cu ştirea tuturor rudelor lor şi a megiaşilor, din sus şi din jos şi din prejurul locului, şi dinaintea domniei mele. 
Pentru aceea, am dat şi domnia mea lui Rate şi fratelui său, Iugăi, fiii lui Mircea, ca să fie, de acum înainte, în pace şi slobozi de vecinie, ei şi fiii lor şi cu ocina care este mai sus scrisă, dinspre Lazăr logofăt şi dinspre fiii lui, şi dinspre toţi nepoţii lui, şi dinspre fiii lor, şi dinspre toată rudenia lui, nici o bântuială să nu aibă în veac, şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: primul sfetnic al domniei mele, pan Ghiorma mare ban al Craiovei şi pan Dragomir mare dvornic şi pan Radul mare logofăt şi pan Ghinea mare vistier, pan Diicul mare spătar, pan Barbul mare stolnic, pan Costandin mare postelnic, pan Radul mare comis, pan Hrizea mare paharnic. Şi ispravnic, pan Radul mare logofăt.
Şi am scris eu, Mareş logofăt Ghiorghiuvici, în cetatea de scaun Târgovişte, în luna august 15 zile, de la Adam până acum cursul anilor în anul 7159 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Matei voievod <m. p.>

DANIC, Doc. ist., CLIX/8 (a, b).
Orig. slav, perg. (29,5 x 46,5), sigiliu mijlociu, timbrat. 

166                                                                                1651 (7159) august 12

	† Adecă eu, Albul lu Dumitru ot Sulari, împreună cu văru-mieu, Pârvul Păcul, scriimu şi mărturisim cu acesta al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna lu Dragotă postelnic, ficiorul banului Barbul. Cum să să ştie că ne-m vândut noi toată partea noastră de moşie din satul Sulariul, câtă am avut noi, de preste totu satul, însă stânjăni 60 şi cu câtă să va mai alégea de preste tot satul. Şi nu o am vândut noi de vro o silă, ci de a noastră bunăvoie, drept bani gata, ughi 9 pol. Şi am luat noi toţi banii în mânili noastre.
	Şi au fost mulţi boiari mărturii, anume: din Bălteni, Preda postelnic Popescul, şi din Filiiaş, Mihai spătar, şi din Vărăţi, Nicola vataf şi alalţi mulţi boiari.
	Şi pentru mai adeverită credinţa, pusu-ne-m şi noi în loc de pecete, digetele mai jos. Aceasta am scris.
	Pis avgust 12 dni, 7159 <1651>.
		† Eu Albul lu Dumitru
		† Eu Pârvul Păcul.
		† Preda Popescul, mărturie.
		† Mihai spătar Filişan
		† Nicola vătaf marturie.

	DANIC, Col. Doc. Munteneşti, CCIX/ 11.
Orig. rom., hârtie (21,5 x 11), cu o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii lui Albul şi trei sigilii inelare în tuş puse în dreptul semnăturii lui Preda Popescul, Mihai Filişan şi Nicola vătaf.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 444.

167                                                                                1651 (7159) august 15

	† Adecă scris-am eu, Dragomir, feciorul Muşii, fata portarului Stanciul ot Căzăneşti ot sud Teliorman, scriu şi mărturisescu cu acista al miu zapis, ca sa fie de mare credinţă la mâna portarului Tănasie, cum să să ştie că am vândut moşiia mea de la Uieşti de pre Valea Câinelui ot sud Teliorman, însă moşiia moşiia <a>loru mei, anume toată partea Cârstii cu fraţii lui, anume, Gradiş şi Vlad, din partea Micşii, toată câtă să va alége, jumătate du peste tot hotarul, dân câmpu, dân apă, dân pădure, du peste tot hot<a>rul, dân hotar până <în> hotaru. Şi partea <lui> Radu ce-au avut cămpărătoare de la feciorii lu Dragomiru, toată, dereptu aspri gata 4 500, ca sa fie dumnealui de moşie, ohabnică lui şi coconilor lui, câţi Dumnezeu i va da, şi nepoţilor lui. Şi am dat şi cartea mia de moşie, a Moisii vodă, sân Vodislavu vodă. 
Şi mărturii când amu vândut dă a mea bunăvoie, fără dă nici o silă, fost-au oameni buni, anume: ot Albile, unchiaşul Areati i Mircea ot tam i Radu star ot tam i Ion ot tam i Ignat ot tam i ot Vărăşti, Todoru.
Şi pentru credinţa, ne-am pos degetele peceţi. 
Pis measeţa avgust 15 dni, vă leat 7159 <1651>.
	Eu Dragomir sin Muşii
	Eu Areati.
	Eu Mircea.
	Eu Radu.
	Eu Oana.
	Eu Ignat.
	Eu Tuduru.
	
	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CXXIX/35.
	Orig. rom., hârtie (31 x 22), cu şase amprente digitale puse în dreptul semnăturilor lui Areati, Mircea, Radu, Oana, Ignat şi Tuduru.
	Copii ibid.: mss. 129, f. 222; 132, f. 348v.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 445; Doc. jud. Teleorman, I, p. 169 (nr. 356).

168                                                                               1651 (7159) august 17

† Adecă eu, Cornea, feciorul lu Gherghe ot Jugurani, scris-am acesta al mieu zapis ca să hie de mare credinţă la mâna Stanciului vătaf ot Băşăneşti, cum să se ştie că i-am vândut eu de bunăvoia mea 1 pogon de ţélină şi o jumătate de stânjăn de ocină, derept ughi 3, bani gata. Pogonul easte alăturea cu sadurile cele noo, însă în hotarul năngicescu, ale din partea Ieucică.
 Însă acest pogon de ţélină şi pol stânjăn, fostu-o-am cumpărat eu, Cornea, mai dinainte vriame de la Gulie den Hinţeşti, iar acum i-o am dumnilui vândut de bunăvoie mea, cu ştirea tuturor fraţilor de ocină şi a tuturor megiaşilor den sat. Însă jumătatea de stânjăn să îmble den Capul Comorăi peste tot hotarul, pen dealul cu viile, pen şădérea satului, pen fânaţ, pen pădure, pen apă, până în Piatra Cislăului. Şi de acum înainte să aibă dumnielui a-ş face şi carte domnească pre aciastă moşie.
	Şi acum, la tocmela noastră, mulţi oameni buni fost-au. Şi mărturie pusu-i-am: ot Jugurani popa Ion şi popa Ghiorghie şi popa Vladul, Novac, Petco, Radulu lu […]mal, Şteful ot Băşăneşti, Dumitru Năianul, Stan Măciucă, Ştefan şi mulţi oameni buni ci nu i-am mai scris.
† Eu popa Ion
		† Popa Vladul
		† Stan Măciucă
		Eu Cornea pentru mare credenţă, pusu-mi-am degetul.
		Eu popa Gheorghei
		Eu Dumitru Năian
		Eu Dragomir Pozmălcă
		Eu Radulu
		Eu Stefan
		Eu Vladul sin Simnicoara.

	DANIC, M-rea Sf. Apostoli, II/7. 
	Orig. rom., hârtie (30 x 21), cu şase amprente digitale puse în dreptul semnăturilor lui Ion, Vladul, Cornea, Dumitru Năian, Dragomir Pozmâlcă şi Stefan şi cu un sigiliu inelar pus în dreptul numelui lui Stan Măciucă.
	Copii ibid.: II/44, f. 2v; ms. 184, f. 135-135v.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 446.

169                                                                                1651 (7159) august 17

	† Adecă eu, Stoian călăraşul ot Buzău, ginerele Neaniului de Băbeni, împreună cu femiae mia, cu Vişa, scriem şi mărturisim cu acest zapis al nostru, ca să fie de mare credinţă la mâna spătarului Moise, cum să să ştie că i-am vândut un pogon de vie cu un loc de casă în dealul Cândeştilor, în Strimta. Iar noao acestu pogon de vie şi acel loc de casă ce mai sus scriem ne este şi noao cumpărătoare de la Tudora de Săseni. Şi acest pogon de vie cu locul casei este den parte<a> lui Văsiu. Şi am vândut pre bani gata 350.
	Şi la tocmala noastră tâmplatu-se-au: Neculai, egumenul de la mănăstire de la Aluniş şi Mărdarie, egumenul de la mănăstirea de la Begul, şi popa Leontie ot Dol Sibiceul şi popa Dobrin ot Cândeşti şi Drăgoiu diiacon ot Scăeni.
	Şi am scris eu, Filotei eromonah ot Voroneţ ot Moldova.
	Pis measeţa avgust 17 dni, leat 7159 <1651>.
		Stoian.
		Vişa.
		† Ierodiacon Nicolae, egumen ot Aluniş
		Ier<o>monah Mardarie, egumenul de la Begul4
		Drăgoiu diiaconul ot Scăiani4
		† Popa Liontie ot Sibiceul, brat4
		Popa Dobrin4.

	DANIC, Col. Cantacuzino, nr. 13.
	Orig. rom., hârtie (30 x 20), cu două amprente digitale puse în dreptul semnăturilor lui Stoian şi Vişa şi un sigiliu inelar în tuş pus în dreptul semnăturii lui Nicolae, egumen la Aluniş.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 447. 

170                                                           1651 (7159) august 17, Târgovişte

Milostiiu Bojiiu, Io Matei Basaraba voievoda i gospodin. Davat gospodstvo mi, sie poveleanie gospodstva mi, slugu gospodsva mi, Badei spătarul şi cumnată-său, Ivan, ca să fie volnic cu această carte a domniei méle de să-ş ţie moşiia toată, câtă au lăsat la Băceşti şi de la Stoborăşti şi din Stoileşti, sudstvo Teleorman, care moşie easte a lor bătrână şi dreaptă încă mai denainte vréme. Şi să fie în pace de cătră toţ spătăreii câţ sânt la Crămpoe, mai mult val să nu aibă.
Pentru că au venit slugile domniei méle, Badea spătar şi cumnată-său, Ivan, înaintea domniei, în divan, de s-au jăluit şi au spus cum le împresoară aceşti spătărei această ocină ce scrie mai sus şi zic că i-am miluit domnia mea cu dânsa. 
Deci au arătat Badea spătar cu cumnat-său, Ivan, şi cărţile céle bătrâne care scriu pre această ocină şi i-au şi sorocit pre spătărei şi de faţă n-au venit. 
Deci am judecat domnia mea cum să-ş ţie ei ocinile cu bună pace şi cu tot venitul, din hotar până în hotar, iar alt nimenea să nu să améstece a le întra în moşie. 
Aşijderea şi voi, spătăreilor, în vréme ce veţ vedea această carte a [dom]niei méle, iar voi foarte să aveţi a vă feri de moşiile slugilor domniei méle şi pre dânşii însă să-i lăsaţi în pace, că apoi veţ avea foarte certare mare, că aşa easte învăţătura domniei méle. I ispravnic, sam rece gostpodstva mi. Pis u Târgovişte, avgustu 17 dni, leat 7159 <1651>. Iscălitura.

M-rea Simonopetra, codex 1775, p. 479-480.
Copie rom

	Menţ., Năstase, Marinescu, Les actes roumains, p. 65, nr. 273. 

171                                                                                1651 (7159) august 23

	† Adecă eu, Dragomir, feciorul lu Vlad Pozmâlcă ot Jugurani, scris-am acesta al mieu zapis, ca să hie de mare credinţă la mâna dumni<i>i lui, Stanciului vataf ot Băşăneşti, cum să se ştie că i-am vândut eu, de bunăvoia mea, dumni<i>i lui ocină în judeţul Sac, în sat în Jugurani, însă-n hotarul năngicesc, 2 stânjăni de ocină cu loc de casă în sat şi cu casa a 3 parte, derept 90 de bani şi 40.
	Adecă stânjănii să înmble den Capul Comorăi, pen dealul cu viile, pen şădérea satului, pen locuri de casa, pen pométe, pen fânaţ, pen pădure, pen apa, până în Piatra Cislăului, den cap până în cap, adecă den cin până în cin.
	Care ocină o am cumpărat eu, Dragomir de la Oana, feciorul Jătii, însă den partea lu Stan Borcan, ca să hie dumni<i>i hi moşie bună şi direaptă şi habnică, stătătoare, de nime gâlcevit. Şi de acum înainte să aibă dumnii lui Stanciului vataf a-ş face şi carte domnească pre această moşie, prea cu mare credinţă.
	Şi acum, la tocmeala noastră, mulţi oameni buni fost-au. Şi mărturie pusu-i-am: ot Călugăréni Luţea capitan, ot Hinţeşti popa Negoiţă i Stan sin Calin ot Jugurani, popa Ion, popa Gheorghe, popa Vladul, Novac, Petco, Simnicoară, Radul lu Totos, sin ego Vladul, ot Vispeşti Costandin, ot Fundéni Dragosin 2 armaş i brat ego Balicea i mnogo lÓdï dobraiÈ i ispisax. 
Pis mhseca avg¨st d´ni kgÃ, lht #zrnÃƒ <1651>.
Pis popa Lexñer.
		Eu Luţea capitan
Eu Dragomir
		Dragosin 2 armaş
		Az popa Negoiţă
		Eu Stan logofăt
		Eu popa Ioan
		Eu Balici
		Cernat
		Nicoară
		Eu Novac
		Eu Radul
		Eu Petco
		† Eu Simnicoară
		Eu Vladul
		Eu popa Gheorghei. 

	DANIC, M-rea Sf. Apostoli II/9.
	Orig. rom., hârtie (30,5 x 20,5), cu patru sigilii inelare puse în dreptul numelor lui Luţea căpitan, Dragosin al doilea armaş, Negoiţă popa şi Stan logofăt şi şapte amprente digitale puse în dreptul numelor lui Dragomir, Balici, Novac, Radul, Petco, Simnicoară şi Vladul.
	Copii ibid.: II/44, f. 3 (nr. 111, f.l.z.); ms. 184, f. 135v-136 (nr. 111, f.l.z.).

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 449.

172                                                                               1651 (7159) august 23

	† Adecă eu, Dragosin <al> 2-lea armaş, împreună cu frate-mieu, cu Balicea, şi cu nepotu nostru, cu Dumitru, feciorii lu Mihaiu iuzbaşa al Butii, nepoţii Vladuli logofăt ot Nănişori, scris-am acesta al nostru zapis ca să hie de mare credinţă la mâna dumnilui, Stanciului vataf ot Băşăneşti, cum să se ştie că i-am vândut noi de bunăvoie noastră ocină în judeţul Sac, în sat în Jugurani, însă o vie părăsită, în vârtop, la pivniţa Radului lu Totos şi 1 stănjăn i pol de ocină, însă în hotarul năngicesc, derept ughi 3 i pol, bani gata, care ocină au fost cumpărat de unchiu nostru, Vladul logofăt ot Nănişori. Însă stânjănii să îmble peste tot hotarul, den Capul Comorăi pen dealul cu viile, pen şădérea satului, pen pométe, pen locuri de casă, pen fânaţ, pen pădure, pen apă, până în Piatra Cislăului, den cap până în cap, adecă den cin până în cin.
	Şi o am vândut dumnii lui noi, de bunăvoie noastră, cu ştirea şi cu întrebăciunea tuturor fraţilor de ocină şi a tuturor megiiaşilor de sat, ca să hie dumni<i>i lui moşie bună şi direaptă şi habnică, stătătoare. Şi de nime gâlcevit. Şi de acum înainte să aibă dumnii lui a-ş face şi carte domnească pre aciastă ocină, prea cu mare credinţă.
	Şi acum, la tocmeala noastră, mulţi oameni buni şi megiiaşi [bătrâni den sat fost-au. Şi mărturie pusu-i-am: întăi <Luţi căpitan> ot Călugăréni], ot Hinţeşti popa Nego[iţă] i Stan logofăt sin Călin ot Jugurani, [popa]5 Ion, popa Gheorghie, popa Vladul Novac Petco, Simnicoară, Radul lu Totos, Drag<o>mir sin Pozmâlcă şi Vladul sin Simnicoară şi mulţi oameni buni ci nu i-am mai scris. 
I napisax az, popa Lefter sil ot B´Î´newi.
Pis mhseca avg¨st dni kgÃÃ, let #zr‹nƒ <1651>.
Eu popa Ioan
Eu Dragosin 2 armaş
Eu Balici
Eu Dumitru
Cernat Nicoară
Eu popa Balea
Eu Luţe capitan
Stan
Simnicoară
Dragomir P<o>z<malcă>
Novac
Eu Petco
Eu popa Gheorghei.

DANIC, M-rea Sf. Apostoli, II/8.
Orig. rom., hârtie (30 x 20,5), cu cinci sigilii inelare în tuş puse în dreptul numelor lui Dragosin, Balici, Dumitru, popa Balea şi Luţe căpitan şi cu cinci amprente digitale puse în dreptul numelor lui Stan, Simnicoară, Dragomir Pozmâlcă, Novac şi Petco. În dreptul numelor lui Dragosin şi Balici, aparent, este acelaşi sigiliu. 
Copii ibid.: II/44, f. 2 (nr. 107, f.l.z.); ms. 184, f. 134-134v (nr. 107, f.l.z.).

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 448.

173                                                                                1651 (7159) august 25

	† Adecă eu, Neagul, scris-am al mieu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna Radului cojocarul, cum să se ştie că i-am vândut eu, Neagul, stânjăne de ocină 33, derept ughi 3 pol, ocina la Măcreşti, den par<tea> Neagului. Şi am vândut eu, Neagul, de a mea bunăvoie şi cu ştirea tuturor fraţilor mie de pre împrejurul locului, fără nici o silă. Şi ocina den hotar până în hotar, den apa Buzăului până în Tătarul şi până în Ivanul, ca să-i fie lui moşie şi feciorilor lui, stătătoare.
	Şi la tocmeala noastră fost-au mulţi boiari, migiiaşi, anume: ot Măcreşti, Muşat ceauş i Marco ot tam i Radul ot tam, Stoicul ot tam i Nan, sin Benie ot tam, i Stoian ot tam i Boboutene ot tam i Neagul ot Călugăréni i Lazaru ot Poieşti i Radul ot Răteşti i Petco brat Radul ot tam i Burciu ot tam i Ionaşco ot Măcreştii cei Mici i Milea brat ego.
	Şi când se-au scris acest zapis, tâmplatu-se-au şi alţi boiari anume: Vasilache iuzbaşa ot Buzău i Gherghe vnuc Armega ot Potocéne i Radul ot Săseni.
	I pis az, Radul ot Mărăcinéni.
	Şi pentru adevărată credinţă, ni-am pos degétul pecéte.
	Pis measeţa august 25 dni, leat 7159 <1651>. 
		† Eu Neagul vânzăturul.

	Muz. de Ist. şi Artă al Mun. Buc., nr. 13 934.
	Orig. rom., hârtie (20 x 18,5), cu o amprentă digitală pusă în dreptul numelui lui Neagul.

174                                                                                1651 (7159) august 30

	Adică eu, Dragoe sin Radului ot Târcov, scris-am zapisul mieu, ca să fie de mare credinţă la mâna lu Negoiţă păharnic, cum să să ştie că i-am vândut ocină, stânjeni 34, den mar<gi>nea poienii, din sus, den fântâna, în jos, până în apa Buzăului, dereptu bani gata, stânjănul câte 9 costande de argint. 
	Şi am vândut eu, de a mea bunăvoie şi cu ştirea tutor<or> de pe ocină, fără de nici o silă, să fii dumnelui în véci.
	Şi la tocmeala noastră fost-au oameni buni, anume: den Târcov, Stănilă, şi Gherghe, moşnen ot Cândeşti.
	Şi pentru cridinţa, pus-am şi degetele.
	Pis popa Oancea.
	Pis measeţa avgust dni 30, vă leat 7159 <1651>.
		Stănilă.
		Dragoe.
		Gherghe.

	DANIC, Doc. ist., CXCVI/215.
	Orig. rom., hârtie (13,8 x 20,5), cu trei amprente digitale puse în dreptul numelor martorilor.

175                                                                                1651 (7159) august 30

	† Adică iu, Muşat sin C[ăl]iman ot [s]1elo Grozişti, scriu şi mărturisesc cu al miiu zapis, cum să se ştie că am vândut lu Iorgachi vornic 40 de stânjeni den partea i Dragoli<i> şi den câmpu şi den pădure şi de apa Cricovului şi de priste tot hotarul, iară stânjănul câte 30 de bani, facu ughi 6. Însă s-au vândut în urmă ce s-au tras ocina cu vornic Dumitru fără ce au vândut mai nai<n>te vreme.
	Şi am vândut de a mea bunăvoie, fără nici o silă şi cu ştirea tuturor megeiaşilor sveadenii. Însă aceşti şt[…stân]1jeni de ocină den [sa]1t den Grozeşti sântu. 
Şi la tocmala nostru tâmplatu-se-au oameni buni, anume: jupan Nicula Mârşăviţi sin Stănciucul i Voicilă i Manea Cocoi i Pătru ot Dobroteani.
	† Pis popa Dragomir ot Poieni ot Vlaşcoe Zemli.
	Şi pentru credinţa, pus-amu şi degetul.
	† Pis meseţa avgust dni 30, vă leat 7159 <1651>.
		Eu Muşat.
		Nicola Mârşăviţi
	 	† Ianachi Ştefanovici, mărturie.
		Voicilă.
Popa Dragomir. 

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., LXVIII/9.
	Orig. rom., hârtie (27,5 x 20), cu un sigiliu inelar în tuş pus în dreptul semnăturii lui Nicola Mârşăviţi.
	Copii ibid.: mss. 130, f. 332; 132, f. 129v-130; 361, f. 13.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 450.

176                                                                               1651 (7159) august 30

	† Adică eu, Stănilă, scriu acesta al mieu zapis, ca să fii de mare cridinţă la mâna lu Negoiţă păharnic, cum să să ştie că i-am vândut 14 stânjeni de ocină, den fân în jos, până în apa Buzăului.
	Şi am vândut de a mea bunăvoie şi cu ştirea tuturor fraţilor de ocină. Şi am vândut stânjenul câte 9 costande de argent. Şi am vândut de a mea bunăvoie, fără ni<ci> o silă, [ca] să fie dumnelui moşie în veci.
	Şi la tocmeala noastră fost-au: Oaliş vătaf şi uncheşul Stanciul Cărei şi Stoica ot Grabicina i Nan ot Tristie i Mihaiu ot Colţi şi Lupul ot Brăeşti.
	Şi pentru credinţa, pus-am degetul.
	Pis meseţa avgust dni 30, vă leat 7159 <1651>.
		Stănilă.

	DANIC, Doc. ist., CXCVI/214.
	Orig. rom., hârtie (16,5 x 20,5).

177                                           <1651 septembrie 1-1652 august 31>, 7160

	Zapis a lui Stan Bode, s-au înfrăţit cu Franţa şi au dăruit Franţii o délniţă în Negeşti şi un loc de casă. Şi iar o délniţă […c]u un rumân, anume Soare, cu feciorii lui, za ughi 35. Şi mai i-au vândut moşie de ughi [...]1. Leat 7160.

	DANIC, M-rea Câmpulung, LX/24 (nr. 3).
	Rez. rom.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 795.

178                                         <1651 septembrie 1-1652 august 31>, 7160

Adecă <eu>, Bogosul Radul am vândut lui Ivan cu feciorii lui, anume Şărban i Mane, moşie de bunăvoi<a> noastră, însă din fune<a> tătărască, a cincea parte, din cap până în cap şi din câmpu şi din apă şi din pădure şi cu ştire<a> fraţilor miei şi din sus şi din jos, să-i fie moşie stătătoare în veci, feciorilor lui, nepoţilor, strănepoţilor, câţ<i> Dumnezeu le va da. Şi o am vândut drept bani gata, ughi 5 şi 15 pot<ronici>.
	Şi la tocmeala noastră au fost megiiaşi din Domireşti tot, anume: Stan, Lupul, Ion Harbuz, Trigeneş, Radul i Barbul, Stan Cârstoiu şi nepoţii lui Lazăr i Nanu i brat ego,  Dumitraşco, Melintie din Homeşti şi alţi mulţi care să vor iscăli mai jos. 
Şi s-au făcut acest zapis în zilele mări<i>i sale lui Matei voievod.
	Şi ne-am pus degetele, ca să să crează. 
		Leat 7160.

	DANIC, Ms. 724, f. 601- 601v.
	Copie rom.
Altă copie, ibid., M-rea Rm. Sărat, IX/ 85, nr. 2.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr.  793.

179                                           <1651 septembrie 1 - 1652 august 31>, 7160

	† Adecă eu, Dumitru Boncescul ot Sărăcineşti, făcut-am zapisul meu, să fie de mare credinţă la mâna Pârvului logofăt ot Olăneşti, cum să să ştie că i-am vândut parte noastră de vad de moară, însă jumătate, derept bani gata ughi 7 pol. Şi i l-am vândut cu ştire tu<tu>ror fraţilor noştri, ca să-i fie dumnelui moşie stătătoare în veac.
	Şi la această tocmeală a noastră, tâmplatu-s-au mărturie, anume: Chisar postelnic ot Sărăcineşti, şi popa Stoica, şi Bălaur, şi Oprea Baca.
	Şi pentru credinţa, pusu-me-m şi degetul în loc de pecete.
		† Dumitrul Boncescul.
	
	DANIC, Ep. Râmnic, LX/ 1 (a).
	Orig. rom., (33 x 21), scris pe acelaşi suport cu documentul pentru Crăciun din Sărăcineşti, cu cota de arhivă, Ep. Râmnic, LX/1 (b).
 	Copie, ibid., Doc. ist., CMLXXVI/ 93, f. 55-55v.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 785. 

180                                             <1651 septembrie 1-1652 august 31>, 7160

	[Coman, Vasilie, Calea, alt Vasilie, Andrei şi Lazăr vând lui Vasilache capitan o roată] de moră la un lo[c...]1, vadu cum scrie mai sus, în[să]1 vadu întreg, cu neme ameste[c]1ătură, numai ca s[ă]1 fie dumnelui de moşie, şi dumnelui, şi2 feciorilor dumnelui, în vecu, nehobalnecă. 
A<şi>jdere, cându am vândutu eu, Coman, am şi2 preţuit pe bani gata, însă ughi 7. 
După vânzarea me, încă am pusu şi2 mare mărturie: Năneţa dascalul şi2 popa Colţe, neputul Colţăi, şi2 Paraschiva stegar şi2 Prodan şi2 Vasilei abagiul şi2 Dumitraşco vornicul şi2 Pascul logofăt şi2 <O>prea ceauşul şi2 Micle ot Săhle şi2 mulţi megiiaş care pre nume nu-s scrise. 
Şi2 am scrisu eu, Misail. 
Şi2 pentru credienţa, pus-am şi2 degetele în loc de pecete.
Vă leat 7160.
Vasilei.
Calea.
Vasilei.
Coman.
Andrei.
Lazaru.
Eu popa Colţea
Neniţe dascalul5.

	DANIC, M-rea Ţigănaşi, VIII/4.
Orig. rom., hârtie (16,5 x 21,5), cu şase amprente digitale puse în dreptul numelor lui Vasilei, Calea, Vasilei, Coman, Andrei şi Lazaru. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 787.

181                                             <1651 septembrie 1-1652 august 31>, 7160

	† Adecă eu, Crăciun ot Sărăcineşti, făcut-am zapisul meu împreună cu nepotu-meu, Badea, şi cu văru-său, Anghel, ca să fie de marea credinţă la mâna Pârvului logofăt ot Olăneşti, cum să să ştie că i-am vândut parte de vad de moară, însă jumătate, care vad easte împreună cu Bonceştii. Şi i l-am vândut derept bani gata, ughi 7 pol, ca să-i fie dumnelui moşie stătătore în veac, să aibă aş face moară sau dârstea, ce-i va fi voia dumnelui. Pentru că i l-am dat de a noastră bunăvoie şi cu ştirea tuturor fraţilor noştri.
	Şi la această tocmeală a noastră <fo>st-au mulţi megiiaşi mărturie, anume: Vladul Baca ot Sărăcineşti şi Neagoe Roşca şi Vladul călugărului şi Iancul şi Oprea dârstariul şi alţi mulţi, câţi nu sânt aici.
	Şi pentru credinţa, pusu-ne-am şi degetele în loc de peceţi.
	Ispisah popa Vladu ot Olăneşti.
	Leat 7160.
		Eu Crăciun.

	DANIC, Ep. Râmnic, LX/ 1 (b).
	Orig. rom., hârtie (33 x 21).
	Copie, ibid., Doc. ist., CMLXXVI/ 93, f. 55-55v.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 784.

182                                               <1651 septembrie 1-1652 august 1>, 7160

	† Scris-am eu, Dragomir şi cu ficiorii mii, po ime: Cozma i Gorghiţă, scriu şi mărturisescu cu zapisul miu, cum se se ştii că am vândut jupănului Tatomir o jumătate de pogon dă vie şi cu o jumătate di stânjăn de ocină derept bani gata ughi 9, cu ştirea tuturor megiiaşilor din sus şi din jos. Pentru că i-am fost dator mai denainte vréme de trii ani. Deci m-au apucat di să-i dau banii. Eu n-am avut banii, di să-i dau banii, ci i-am dat o jumătate de pogon de vii şi cu un jumătate dă stânjăn di ocină.
Po ime mărturii: Stan Ginăfirea i Androinic i Savul sin Ion i Dumitru Măroiul i Stan Ciocoiul i Gherghina portar i Petrea păharnic i Bunea ot Bălăşori i Ştefan Taurul.
	Şi pentru credinţa, ne-am pus şi dégitili.
	Measeţa […] dni 1, anul 7160.
		Stan Gin<ă>fir<ea>.
		I Andronic.
		I Sav<ul>.
		Dumitru Măroiul.
		Ştefan Taurul.
		I Stan Ciocoiul.
		Gherghina portar.
		I Pitre păharnic.
		I Bunea ot Bălşor.

† Deci mai apoi, venit-au Gorghiţ, ficiorul uncheaşului Dragomir, de iar au vândut o jumătate de pogon dă vie şi cu o jumătate de stânjăn de ocină den capul ceialalte în sus, den ştirea tuturor măgiiaşilor, den sus, şi den jos şi demprejurul locului, dirept bani gata ughi 7. Şi când au vândut aciastă jumătate de pogon de vie, au fost mulţi omini buni mărturii, aldămăşari, po ime: Stan Giniverea i Androinic i Savul sin Ion i Dimitri Măroul i Stan Ciocoul i Ghirghina portar i Pitrea păharnic i Bunea ot Bălşor i Ştefan Taurul i Nifon călăraşul.
		Stan Ginăverea.
		Andronic.
		I Savul.
		I Dumitru.
		I Stan Ciocoi.
		I Ghirghina portar.
		I Petrea.
		I Bunea.
		Ştefan.
		I Nifon.

	DANIC, Doc. ist., CXLV/6.
	Orig. rom., hârtie (31 x 21,5).	
	Copie, ibid., ms. 1234, f. 27-28.
	
	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 779.

183                                          <1651 septembrie 1-1652 august 31>, 7160

	Adică eu, Drăguşin, cum să să ştie că am cumpărat un loc dă la vătaf Stanciul Goran cărpenişăl<e> alăturea cu locul cel ce am cumpărat dă la Stan Mâne, şi dă lungu, dân valea Cron până în hotar, şi de lat ca şi celelalte locuri.
	Şi i-am dat bani gata 280. Şi mérge latul în hotar<ul> popii Stoicăi. 
<Martori>: Istratie, Manea.
	Şi am scris eu, Dobrotă, feciorul popii Neculii, în leat 7160.
		Eu Stanciu vătaf.

	DANIC, Ms. 454, f. 305v.
	Copie rom.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 792.

184                                           <1651 septembrie 1-1652 august 31>, 7160

Zapisul lui Ene postelnic ot Drănic la mâna lui Ispas portar că <i-au> vândut stânjeni 40 din Drănic.

	DANIC, Doc. ist. MDXXV/153 (nr. 15).
	Rez. rom.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 796.

185                                             <1651 septembrie 1-1652 august 31>, 7160

† Adec<ă> eu, Gherghe, feciorul Mihalcei ot Târgul Jiiului, scriu şi mărturisescu cu acest zapis al mieu la mâna lui Tudor, cum să să ştie că i-am vândut neşte ţélin<ă> care au fost cumpărat-o tată-miu, Mihalcea, de la Stanciu Ruian de la mâna lui, drept ban<i> gata, ughi 6.
	Iară când au fost acum eu, Gherghe, feciorul Mihalcei, cu ştirea Barbului Ruian şi a Predei şi cu a Stanciului Ruian, am vândut-o drept ban<i> gata, taleri 6 pol. Iară când   s-au vândut acest loc, au fost stăpânii carii scriu mai sus, <de> faţă.
	Iară martur<ii> carii să vor iscăli mai jos.
	Şi eu m-am iscălit mai jos, ca să să crează.
	Şi adălmaş, vin veadre 3, câte ban<i> 7.
	Leat 7160.
		Eu Gherghe snă Mihalcea ot Târgul Jiiului, vânzătoriu.
		Eu Răduţă snă Vintil o<t> Pişteşti martor.
		Eu Nicola Ionici ot tam martor.
		Eu Radul brat ego, martor.
		Eu Stoica Haidău ot tam, martor.
		Eu Barbu Ruian.
		Eu Preda Ruian.
		Eu Stanciu Ruian ot Pişteşti.
		Eu Stanciu Metea ot tam, martor.

	Ştefulescu, Ist. Târgu Jiului, p. 358; idem, Încercare, p. 69-70.

186                                           <1651 septembrie 1 - 1652 august 31>, 7160

	† Adecă eu, Mitre, i brat moi, Radul, să să ştii cum am vândut ocină, parte tătână-mieu, Cârste, parte de un om, ce să va alege parte lui, o am vândut lui Simedru, cu voe totor<or> megiiaşilor moşt<e>ni, iar de bunăvoie noastră, ca să fi<i> ocină niclătiti, nimişcată de nemene, şi lui, feciurilor şi nepuţilor lui, să aibă să să hrăn<ea>scă pre densa, fer de nici o cirtari de către nimeni.
Iar carele se va întoarce or den mene, or den feciuri miei, or den nepuţi<i> miei, să fie anatema şi aforisit, să fie proclet, să lăcoiască cu Iuda namest.
Şi mărtorii: Radul Dadura i Necola Butuşarul i Băcan, Radul Piruşcă, Stan Negorescul şi Radul.
Mărtoris<im> noi, cu2 sofletele noastre.
Zapis să-i fi<i> de mare credenţe.
Şi pentru credenţa, ne-m pos şi degetele.
	Vă leat 7160.

DANIC, M-rea Radu Vodă, IX/ 10.
	Orig. rom., hârtie (30 x 20).
	Copie, ibid., ms. 256, f. 441-441v (nr. 548).

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 786. 

187                                           <1651 septembrie 1 - 1652 august 31>, 7160

	† Adică eu, Neagul de […] scris-am zapisul mieu, să fie de mare credinţă la mâna Neagului Ţucală, că am cumpărat un pogon din trei ciozvârţi de vie cu locul ce curge din sus şi din jos, să le ţie Neagul Ţucală dă ocina stolnicului Dumitraşco. Şi au cumpărat Neagul Ţucală vie […]1 ughiu, bani gata […]1.
	Şi la tocmeala noastră fost-au mulţi oameni buni.

	DANIC, M-rea Mărgineni, I/A, nr. 3.
	Copie rom. Datat după rezumatul din fruntea documentului.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 789.

188                                          <1651 septembrie 1 - 1652 august 31>, 7160

	† Adecă eu, Nicoare, feciorul lu Nicoa<re, sc>riu şi mărturisescu cu zapisul mieu, să fie de cridinţă <la m>âna cumnatu-mieu, pope<i> Necolei, cum să să ştie că i-am vândut <ce>rec de délniţă din Izvorani, însă délniţa, ca<re> am de la mă[…] mea Ur[…]1na. Şi i-am vândut peste tot hotariul, câta se va alé<g>e, şi în câmpu şi în pădure şi den apă şi din şăzutul satului şi cu partea de vinărici, câtă i se va veni, cum voiu ţinea, şi [aş]1a să-şi ţie şi el din toate, de ci i se va veni partea pre acest ciric <de> delniţă. Şi am vândut drept bani gata ughi [...]1 9 pol. 
Şi i-am v<ândut> de a mea bunăvoie, cu ştirea tuturor oamenilor miei, ca să-i fie lui moşie stătătoare. Şi la această tocmeală fost-au bo<iari> mărturie, anume: Ion iuzbaşa, Vlaicul iuzbaşa, Du[ca ceau]1şul, Manole, Andronic, T<ănasie> postelnic .
		Ivan logofăt […].1 
Mihul spătar.
	Leat 7160.
	Şi pen[tru…]1 credinţă, pus-am şi pecetea.

	DANIC, Doc. ist. MCLXXVI/15.
	Orig. rom., hârtie (18 x 18,5).

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 788.

189                                        <1651 septembrie 1 - 1652 august 31>, 7160

	† Adecă eu, Oprea sin Voinii ot Ogrăzi, ot sudstvo Vlaşca, nepot Stoii <cel bă>trăn, tatăl Voinii, şi al lu Buză, scriu şi mărturisescu cu acesta al mieu zapis, ca să fie de mare cred[inţă] la mâna dumnealui Stoicăi logofăt ot Brătiani şi feciorilor lui, ca să se ştie cum am avut ocină în Ogrăzi, cumpărătoare de la var<ă-m>ea, Muşa, <nepo>ata unchiu-mieu, lu Buză, şi de la feci<o>rii ei, Stroe şi Stoica, însă toată partea unchiu-mieu, Buză, […]1 Ogrăzi den câmpu, den pădure, den apă, den siliştea satului şi de preste tot hotarul, cât se va alége den [ho]1tar până în hotar. Şi tot au fost această ocină pre seama noastră. 
Iar când au fost acum, eu o am vândut dumnealui, Stoicăi logofăt, şi feciorilor lui derept un cal bun preţul lui […]. Şi ne-au făcut mult bine, pentru că tată-mieu, Voinea, şi cu f<ra>te său, Buză, ei au fost fraţi buni de tată şi de mumă den Stoia cel bătrăn. Şi moşul nostru, Stoia, el au ţinut a [pa]1tra parte despre tot satul Ogrăzii ocina, den hotar până în hotar. Deci tată-mieu, Voinea, cu frate-său, Buză, lor le-au […]1 ocina din doao, ca nişte fraţi. Deci, partea de ocină a unchiu-mieu, lu Buză, eu o am cumpărat toată, deplin, de la <f>ie-sa, Muşa, şi de la feciorii ei, Stroe şi Stoica, ce le-am dat bani gata, la vréme de nevoia lor, de se-au răscumpărat de rumănie de cătră Stroe vistiiarul. 
Şi după acéia, eu am vândut dumnealui Stoicăi logofăt, de a mea bunăvoie, fără de nici o silă, cu ştirea nepoţilor miei, ca să-i fie moşie în veac ohabnică. Şi alt nimenea să n-aibă treabă, fără cât numai dumnealui, Stoica logofăt, şi feciorii lui, căci că lui i se-au căzut a cumpăra moşia den parte noastră, pentru că moş<ul> nostru, Stoia, el au fost frate cu Mihăilă, tatăl unchiu nostru, Manei C[...]1 lei. Şi au cumpărat Stoica logofăt şi acea parte de ocină a Manei Telei, feciorul lui Mihăilă, toată, de la fie-sa, Neacşa, şi de la fétele ei, Neaga şi Iana, iar a patra parte, deplină, de preste tot satul, cum scrie cartea cea bătrână a lu Pătru vodă, în cursul anilor 7068, pre patru moşi, anume: Neagu, şi Stoia, şi Mihăilă, şi Stan […]1 aceşti patru moşi se împ[ar]1te […]1 în patru părţi.
	Derept acéea, am vândut eu, Oprea, această parte de ocină a unchiu-mieu, lu Buză, încă despre toată ocina noastră, den a patra parte, jumătate, ce easte p[ar]1tea unchiu- mieu, lu Buză, toată şi deplin, ca să-i fie […]1 <Stoi>căi logofăt şi feciorilor […]1 în veacu.
	Şi măr<tu>rie: jupan […]1 şi Radul logofăt Creţulescul [...St]ănimir şi fiiu-său, Ion, i Oancea ot B[…]1, cu fiu său, Pătru, şi […]1.
	Aceasta am scris, ca să să ştie. Şi pentru credinţă, am pus pecéte. 
Şi […]1 Bucureşti, measeţa […]1  dni, i ot Adama, vă leat 7160 .
	Iar de ocina ce […]1 easte osebi, ce den sat spre […]1 Stoica logofăt ce easte […]1 iar den sat spre a […]1 are Stoica logofăt ce easte partea u[nchiu]1-nostru, Manei, feciorul lui Mihăilă, toată.
		[…]1 vel vistiar.
		Radul logofăt Creţulescul.

	Muz. de Ist. şi Artă al Mun. Buc., nr. 35 238.
	Orig. rom., hârtie (22 x 14), cu un sigiliu inelar în tuş pus în dreptul semnăturii lui Radul Creţulescul.

190                                           <1651 septembrie 1 - 1652 august 31>, 7160

	Adecă eu, Simtion, fecior lu Radu Belciu, scris-am zapisul nostru, ca să fie la mâna Radului iuzbaşa, cum să să ştie că i-am vândut eu, Simtion, stânjeni de moşie 10 din Afumaţi. Şi i-am vândut eu, de bunăvoia mea, pre bani gata, însă din câmp, din pădure şi din silişte şi de preste tot hotarul. 
Şi când i-am vândut, fost-au oameni buni şi boiari mărturii, anume: Vladu cel bătrân din satul Gurguiaţi şi Cânda călăraşul i Stanciul spatar.
	Şi pentru credinţa, pusu-ne-am şi peceţile. 
Vă leat 7160.
		Eu Vladu. Eu Cânda. Eu Stanciul spatar. Eu Simtion.

	DANIC, Ms. 357, f. 93v.
	Copie rom.
	Altă copie, ibid., ms. 359, f. 51v.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 790.

191                                           <1651 septembrie 1 - 1652 august 31>, 7160

Adecă eu, Vasile şi cu fămeia mea, anume Calea, fata Colţii, şi cu fii-mieu, Vasile ot Bucureşti, scris-am acest al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna dumnealui, Vasilache căpitanul, pentru ca să să ştie că m-am înfrăţit eu, Vasile, cu dumnealui şi l-am dăruit pe dumnealui cu o roată de moară în Vadul de Jos până în hotar<ul> Jădenilor. Deci am dăruit pe dum<nealui> că să-i fie dum<nealui> moşie, şi lui şi feciorilor dum<nealui>, în veacu neligănat, Amin!
Aşăjderea şi eu, Comana, fata Ghidulii şi cu feciorii miei, pre anume: Andreiu şi Lazar, scris-am şi mărturisim cu acestu al nostru zapis pentru ca să să ştie, văzând pe cumnată-mieu, Vasile, şi pe vară-mea, Calea, dăruind cu acea roată de moară care scrie mai sus [...] de moară, la un loc într-un vad, cum scrie mai sus. Însă vadul întreg, cu nimeni amestecătură, numai ca să fie dumnealui de moşie şi dumnealui şi feciorilor dumnealui în veacu, ohavnică.
Adeverezu când am vândut eu, Comana, am şi preţuit pe bani gata în ughi 7. După vânzare, iată că am pus şi mare mărturie: pe Neniţa dascal şi popa Colţea, nepotul Colţii, şi Paraschiva stegar şi Prodan şi Vasile abagiul şi Dumitraşco vornicu şi Pascul logofăt, şi Oprea ceauş şi Miclea [...]1 şi mulţi megiiaşi care pre nume ne-am scris.
Şi am scris eu, Misail.
Şi pentru credinţă, pus-am şi degetul în loc de pecete.
Vasile, Calea, Vasile, Comana, Andreiu, Lazar, popa Colţea, Neniţa  dascăl.

DANIC, Ms. 360, f. 23-23v (23).
Copie rom. Datat după menţiunea păstrată sub cota DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CCCXXXV/2 (nr. 44), cu titlul „Cărţile schitului Hagi Dinii din Bucureşti”, unde are anul 7160.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 791. 

192                                           <1651 septembrie 1 - 1652 august 31>, 7160

	† Adecă noi 12 boiari ce am fostu luaţi pre răvaşe domneşti de Staico iuzbaşa şi de Bratul ceauş, ca să hotărâm şi să alégém ocena de cătră satul Bercioguvul de cătră mégeiaşi<i> de acolea. Dici am ales şi am hotărăt şi am împetret den seleşte satul Bercioguvul, den sus den petră, den seleşte satului, stânjăni 283. Şi a doa piatră den câmpu, stânjăni 374. Şi la <a> triia piatră împotriva satului, stânjăni 381. Şi la a patra piatră, la capul ocenii den grop<a> puţului până în mar<ge>ne lacului despre mégeiaşi, stănjăni 120.
	Şi am ales şi am împitret noi, cei 12 boiari, anume: den Chiliia, Şărban căpitan, ot Stăneşti, Sava postelnic, ot Rasa, Nan iuzbaşa i Radulu iuzbaşa ot tam, ot Buciuméni Măci<u>că, ot Săruleşti, Calută, ot Gurbăneşti Hera logofăt, Eftenie ot tam, ot Părceşti, Gui[ca] i Cârsteian, ot Coră[…]2 Drăgăşăn ceauş i Galce[…î]2ntr-această ocenă care am ales noi lu Staico iuzbaşa cu frate-său, Micol, şi cu frate-său, Gheanciul stânjăni […]2. Şi iar maiu are Staico iuzbaşa cu3 frate-său, Micul, cumpărătoare de la Nedelcu săpunarul şi d[e la …]2 ot Codrene stânjăni 40, şi brat lu ceauşu, stânjăni 100.
	Şi pentru credenţa, pusu-ne-am peceţilé şi <i>scăliturile.
	Leat 7160.
		Şărban căpitan.
I Sava postelnic.
I Nan iuzbaşa.
I Radulu iuzbaşa.
I Măciucă.
Calută.
Hera.
Eftenie.
Guica.
Cârstiian.
Drăgăşăn.
Galţe.

	DANIC, Doc. ist., CDXII/75.
	Orig. rom., hârtie (29,5 x 45,5), scris pe acelaşi suport cu Doc. ist., CDXII/76, care are leatul 7163. Are 12 amprente digitale, câte una pentru numele fiecărui martor.	Copie, ibid., ms. 1234, f. 30.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 794.

193                                           <1651 septembrie 1 - 1652 august 31>, 7160

Vß lht jr‹Ù <1651>. Ispisok de la Matei Basarab voievod. 
Dat-am poruncă domni<i>i méle boiariului nostru, Tudor ce au fost cămăraş mare şi fiilor lui, câţi Dumnezeu le va dărui, ca să le fie lor ocină şi moşie în sat în Boténi, în judeţul Dâmboviţii, însă toată partea lui Ivan slujer că au avut de la tată-său, Nedelco cliucer, din câmpu, din pădure, din apă, di<n> vatra satului, cu toţi pomii, cu vaduri de moară şi cu tot venitul, cât să vor alége. Însă şi rumâni pre nume să să ştie [...] şi cu toţi feciorii lor, câţi vor avea.
	Pentru că această ocină şi rumâni<i> au fost al lui Ivan slujer de la tată-său, Nedelco cliucer, încă mai dennainte vréme şi tot au ţinut cu bună pace. Iar când au fost în zilele domni<i> méle, s-au sculat Ivan sluger de ş-au zelogit toate părţile lui de moş<âe> şi cu rumânii, cât au avut în Boténi, la boiariul domni<i>i méle, Tudor cămăr<aş> drept 300 galbeni, bani gata. Şi i-au pus şi zi, de nu-i va da banii, să fie moşiia şi rumânii a lui, stătătoare.
Deci zioa au venit şi banii nu i-au dat şi iar au căzut la Tudor cămăraşul cu rugăciune de [i-a]u mai pus zi încă de doao ori şi tot nu i-au mai putut da banii, până au trecut mai mult de un an. 
	Deci Tudor cămăraşul l-au apucat cu strânsoare, sau să-i dea banii, 300 de galbeni, fără dobândă, sau să fie lipsit de moşie, cum îi scrie zapisul. Într-acéia, Ivan slujer nu s-au putut suferi şi au venit cu pâră înaintea domni<i>i méle, cu Tudor cămăraşul zic<ând> să-l mai aştépte şi să-i mai pue zi. Deci Tudor cămăraşul n-au mai avut cum face, ce i-au mai pus şi a patra oară zi, până în doao luni. Şi iar au venit zioa şi au trecut peste zi, a doao luni, şi tot nu i-au mai putut da banii, ci au venit sângur Ivan slujer de au mărturisit înaintea4 domni<i>i méle cu[m]1 nu poate să dea lui Tudor cămăraşul banii, ci să ţie moşiia şi rumânii, cum scrie mai sus, drept aceşti 300 de galbeni. Iar de acum înainte4 nimeni să nu mai aibă treabă, pentru că au dat şi au vândut lui T[u]1dor cămăraşul pe bani gata, de a lui bunăvoie, fără nici o silă, cu şt[irea ] boiarilor şi a vecinilor din sus şi din jos dupenprejurul locului şi dinnaintea domni<i>i méle. 
	Pentru acéia, domniia mea am dat boiariului nostru, Tudor cămăraşul, ca să-i fie această moşie mai sus-zisă,  [...]3 ocină şi moşie, cu tot venitul, lui şi feciorilor şi nepoţilor în véci. 

	DANIC, Ms. 628, f. 497v- 498.
	Copie rom.

194                                                                          1651 (7160) septembrie 1

	† Adecă eu, Micul sân Brutii ot Brăneşti, dimpreună cu frate-mieu, Dumitru, şi cu cumnată-mea, Marina, care<e> au fost fămeae frăţine-mieu, Stan, scriem şi mărturisim cu acesta al nostru zapis, ca să fie de bună credinţă la mâna dumnealui, Stoian clucériul, hagiul ot Cepturili, cum să să ştie că i-am vândut dumnealui ocină în Brăgăreşti, stânjăni 14, şi stânjănul po bani 66.
	Şi o am vândut dumnealui de a noastră bunăvoie, fără de nici o silă şi cu ştire tuturor fraţilor noştri de moşie, şi din sus, şi din jos. Şi am luat toţ banii gata în mânili noastre. Şi o am vândut ca să-i fie dumnealui moşie stătătoare ohabnică în veaci, dumnealui şi coconilor dumnealui, câţ Dumnezeu îi va dărui car<e> moşie ne-au fost şi noao de cumpărătoare de la Negoiţă ot Sărata şi de la Irimia sân Caplei. 
Şi când s-au făcut acest zapis fost-au mărturie boiar<i> şi megiiaş<i> care<e> îş vor pune mai jos iscăliturili şi peceţili, ca să să crează.
Şi pentru mai adevărată credinţa, ne-am pus mai jos degétele în loc de pecéte, ca să se crează. 
Şi am scris eu, Toma Făgărăşanul, cu zis<a> lor. 
Pis septembrie 1 dni, leat 7160. 
	† Eu Micul Brutii ot Brăneşti sud Saac.
	Eu Dumitru.
	Eu Marina fămeae lui Stan.

DANIC, Doc. ist., MDLVIII/13.
Orig. rom., hârtie (32 x 21).

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 468. 

195                                                                        1651 (7160) septembrie  

	† Scris-am eu, mătuşa Nega Ologa, al meu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna feci<o>rilor logofăt<ului>, cum să să ştie cum am fost tocmit ocina toată derept datorie cât au fost. Şi am lăsat ş<i> eu de pomană, să mă caute până la moarte, şi2 după moarte me, să-m pomenescă cum triboe mortului.
	Iar după ce<a> tocmală, venit-au fie-mieu, Radu, şi2 am to<c>mit şi2 cu el de e-m mai dat bani 200 şi2 <o> ocă de ceară. Şi2 au tocmit de <a> noastră bonăvoie, ca să le fie lor moşie în veci.
	Iar cene să va scula de rudele noastre, au nepot, au strenepot, să n-aibă treabă, ce bună pace să aibă feci<orii Stoică<i> logofăt.
	Şi2 mărturie: Lupul ot Boteşti, şe Pătru ot Găplug i Oancea, Vladu, Oprea, Drăguş.
	Pis septemvrie 7160 <1651>.
		Eu Radul, feciorul Negăi.

	† La moarte mătuşi<i> Neagăi Oloaghi <am> dat la preot bani 50, ceară oca 2, pâine ferde 4, vin védre 3, fără alte bucate mâncătoare, cât au trebuit la moartea ei.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., XCIII/32.
	Orig. rom., hârtie (30 x 20,5).
	Copii ibid., ms. 130, f. 536.

196                                                                        1651 (7160) septembrie 3
	
† Adecă eu, Necula, feciorul lu Simion Străpăligă ot Lihăceşti, dat-a<m> zapisul miu la mâna nenei Oancei, ca să fie de bună credinţă, cum să să ştie că e-m vândut partea mea de loc den sus de sat, carea să împarte cu văru-miu, Dumitru Nechitoiu, ce văru-mieu ţine den sus şi eu am ţinut despre sat. Şi o-m vândut de bunăvoie a mea, derept bani gata 300.
	Şi la acestă tocmeală au fost mulţi oameni buni, anume: Stan lu Ivan, Oprea Mărăcan, Nan, Dumitru, Manea, Pătru Nănescul, Manea Moto, Vasilie, Vlad de Jos.
	Şi pentru credinţa, mi-em pus şi degetul.
	Pis septembrie dni 3, leat 7160 <1651>.
		Eu Necula.

	DANIC, Ep. Argeş, V/ 3.
Orig. rom., hârtie (21 x 16).

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 469. 

197                                                                          1651 (7160) septembrie 3

	Adică ieu, Stoica, feciorul lui Voicilă ot Ciulniţă, scris-am acest zapis al mieu, la mâna lui Belciu, ca să-i fie de bună credinţă pentru moşia ce i-am vândut din Ciulniţă, din partea noastră, stânjeni 14, pă bani gata, ughi 7.
	Şi aceştia i-am vândut lui Belcio şi frăţine-său, Gozdii, de a mea bunăvoie şi cu ştirea tuturor fraţilor şi a megiiaşilor. I-am vândut din câmp, din sat, până în apă şi peste tot hotaru şi din grădini, pă unde va avea, tot să fie cu bună pace, de nimeni opreală să nu aibă, să le fie moşie stătătoare în veci.
	Şi când am vândut această moşie şi am făcut acest zapis fost-au mărturie, anume: Filip ot Ciulniţă, Şărban ot tam, popa Borcea.
	Şi pentru credinţa, ne-am pus degetile mai jos.
		Drăgan. Stoica. Filip. Stănimir. Popa Borcea.
	Septemvrie 3, 7160 <1651>.

DJAN Mehedinţi, Ms. 89, f. 5r.
Copie rom.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 470.

198                                                                          1651 (7160) septembrie 5

Adică noi cei <ce> mai jos ne vom iscăli, pe anume: i jupan Gheorghie biv vel paharnic ot Măgureni i jupan Neagul vornic ot Mărgineni i jupan Dumitraşcul comisul  ot Filipeşti i jupan Gheorghie postelnic ot Negoeşti i jupan Vasile postelnic ot Călineşti, ce sântem luoaţi cu porunci domneşti, scris-am acestu mare şi credincios zapis al nostru.
Deci noi aceşti boieri ce sântem adunaţi cu porunci domneşti ca să căutăm şi să judecăm pe aceşti oameni moşneni, pe anume, Stan saragiaoa i Matei Băzoiu, pentru neşte ocină de vie în dealul Bălţaţilor ce o au şi ei de la strămoşii şi părinţi<i> lor din vechitură, ce li s-au zis roşii de ţară şi saragele, din pricina unii jupânesi Marii ot Călineşti, sculându-să asupra lor pentru această ocină dă moşie. 
Deci noi, aceşti boieri ce sântem mai sus-zişi şi adunaţi cu porunci domneşti, deci noi am judecatu şi am răfuitu toate şi am văzut şi alte zapise din trecute vremi şi cartea preasfinţi<i>i sale, părintele vlădi<că>, dă blestem şi iar cărţile altor boieri mai dinainte, de judecată. Deci noi, aceşti oameni mai sus-numiţi boieri, am judecat şi am răfuitu cum am găsit cu dreptate şi cu sufletu nevătămatu. Deci noi am datu această ocina cu vie, ce este în dealul Bălţaţilor, ce să zice din partea lui Dan şi Răţoiu.
Deci noi am dat această ocină -cu vie i cu pruni şi să-şi cosească-, la mâna lui Stan sarageaoa i Matei Băzoiu, din apă i de peste tot hotarul, ca să o stăpânească cu pace. Şi jupâneasa Mariia, aceia împrotivitoarea, au rămas ruşinată. Deci această ocină să începe din apa Roşioari, din jos, din opritura heleşteului Vladului logofătului, ce să zice Bălţaţi dă Jos, şi merge lungu până în apa Prahovii şi dealul cu viile suptu ocolu, şi sântu suptu dealu stânjeni 30. Iar peste Prăoviţă să tot lăţeşte dupre chipul tuturor moşiilor. Deci noi, cei mai sus-zişi, am judecat cu sufletili noastre puindu-ne şi peceţili cu iscăliturili noastre.
Şi au fostu şi alţi oameni la această tocmeală, vecini, moşneni, răzoraşi ai locului, faţă care i-am iscălit şi pre ei, pre anume aceasta: eu jupan Gheorghe biv vel paharnic ot Măgureni i jupan Neagul vornicu ot Mărgineni i jupan Dumitraşcul comisul ot Filipeşti i jupan Gheorghie postelnic ot Negoeşti i jupan Vasile postelnic ot Călineşti.
Septemvrie 5, leat 7160 <1651>.
Şi noi vecinii moşneni: Vlad logofătul i jupan Răducanul logofăt Arbănaş i Mihaiu logofăt sin Iordache i Drăghicean logofăt, Ilie băcanul, martori noi la aceasta.
Şi am scris eu, Draguslavu logofăt, cu zisa şi învăţătura dumnealor boierilor. Şi martori la aceasta. 

DANIC, Doc. ist., MDCXXIII/47.
Copie rom.

DANIC, Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 471, dat după rez. rom., Doc. ist., MDCXXIII/57 (nr. 3).

199                                                     1651 (7160) septembrie 8, Târgovişte

	† Adecă eu, Stoian şi cu jupâniasa mea, Stanca, dâmpreună cu feci<o>rii noştri, anume: Ivaşco i Stan i Tuduran i Micul i Dragomir i Radul ot Muşcel ot sud Buzău, scris-am acesta al nostru zapis să fie de mare credinţă la sfânta mănăstire ce se chiamă Bradul, unde easte hramul Sfântul marele măcinic Dimitrie Mirotocivago, şi a părintelui egumenului Nictarie şi a tot săborul, cum să se ştie cându au fostu acum, în zilele mări<i>i sale, domnu nostru, Io Mateiu Basarab voievoda, iar eu, Stoian, şi cu jupâneasa mea, Stanca, şi cu toţi feciorii noştri ce scriu mai sus, vându-t-am dumniilui, jupânului Radului marele comis, partea noastră de ocină de la satul Bădianii, den partia Bălească doao părţi, însă den apa Nişcovului şi cu siliştia Haleşul, până în Predial unde, se întâlniaşte cu ocina Cislăului, oarecât se va aliagi, de preste tot hotarul, dereptu ughi 60, bani gata, şi i-am luoat toţi în mâinele nostre.
Şi am vândut noi, de a noastră bunăvoie, fără nici o silă, cu ştirea tuturor boiarilor şi a megiiaşilor den sus şi den jos, ca să fie jupunului Radului vel comis şi sfentei mănăstiri ce scrie mai sus, de moşie stătătoare, necli<n>tit în viaci. Şi la această tocmeală a noastră, cându am făcut acestu zapis, fost-au mulţi boiari mărturie, po ime: ot Bădea<ni> Barbul căpitan şi fie-său, Barbul iuzbaşa, i Crăciun armaş, i ot Cislău, Dragul iuzbaşa i Negoiţă cliucer şi uncheaşul Voinea ot Bădiani şi alţi mulţi boiari carii-ş vor pune mai jos peceţile şi iscăleturile. Aceasta am scris, ca să se ştie şi să se criază. 
Şi pentru mai adeverită credinţă, pus[u-ne-m] degetele în loc de peceţi.
	<Pis> az, Stan logofăt, u Târgovişte.
	Pis septembrie 8 dni, vă leat 7160 <1651>.
		 Eu Stoian. 
		† Eu Stanca.
		† Barbul căpitan.
		† Crăciun armaşul.
		† Dragomir sin Barbului portar.

DANIC, M-rea Bradu, Hanu Greci şi Codreni, I bis/7.
Orig. rom., hârtie (42,5 x 28), cu două amprente digitale puse în dreptul semnăturilor lui Stoian şi Stanca şi un sigiliu inelar pus în dreptul semnăturii lui Barbul căpitan.
Copii ibid.: mss. 442, f. 7v; 459, f. 44v-45.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 472.

200                                                                          1651 (7160) septembrie 9
	
	† Adecă eu, Udreicu ot Ştefuia, scres-am al meu zapes ca să fie dă credenţă la măna jupânălui Pătru negoţătărel, cumo să se ştie să i-am-o vândut o jumătate dă fune dă Ştefoia dă judeţul Vlăşcei, lâ<n>gă Găşteşte, care m-eu fost dă moşăi dă la moş, dereptu bani gata 4 200 şă dâmpreună cu vadu dă moră dă Nejlovu, care o-u fostu co<m>păratu şâ moşâi noştre dă la mănăstere, dă la Babele, însă mora Mane<i>, parte me, cumu am-o ţenot şă co fraţi<i> mei mai dă dămultu, care au vândut şâ părţele loru mae dă dămoltu domnelui. Şâ am-o vândotu moşâi sterpă, fără dă nece un rumân, însă cu ştere totorure oameneloru mei şâ a veceneloru,  şâ o vâ<n>zu fără dă nece o gâlcevă, însă dă preste to<t> hutarul, cum-o amu ţenot şâ noi, dă câ<m>po, dă pădore şâ dă apă şâ dă preste tot hutarul, como arată şâ cărţele cele bătrâne care sânto la logofătul Chereiaco. Şâ o amu vâ<n>dot domneloi să-i fie moşăi stă<tă>ture şâ coconeloru domnelui. 
Şâ mărtore, oam<e>ne bune, anume: Negotă ot Găşteşte şâ Părvan ot Mo<goşăşti> şâ Vălcol ot Mo<goşăşti> şâ Dobre ot Jugorene şâ Călenă şâ Todoru şâ Tatumerăe Maren. 
Şâ amu scres eu, Sargheia, co voia domneloi.
	Şâ pă<n>tru credenţa, me-mo pos degetul.
	Pes meseţa septemvrie 9, vă let 7160 <1651>. 
Însă cestă moşăi au fost preste tot hutarul, fune 3.
		Eu Udreic.
		† Eu Chiriac.

	DANIC, M-rea Radu-Vodă, XXI/16.
	Orig. rom., hârtie (30,5 x 20,5), cu o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii Udreic.
	Copii, ibid.: C/1, f. 6v; ms. 245, f. 679v (nr. 994).

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 473. 

201                                                  1651 (7160) septembrie 10, Târgovişte

	† Adecă eu, Badea postelnic, feciorul lui Jidu, dimpriună cu feciorii miei, Ghierghii şi Tudoraşco, scriu şi mărturisescu cu acest al mieu zapis, ca să fie di mari credinţă la mâna dumnealui jupânului Nicoară vel portar şi a fratelui dumnealui, Brătiii logofăt, cum să să ştii când au fost acum, în zilele mări<i>i sale domnu nostru, Io Matei Basarab voievod, scultu-m-am eu, dimpreună cu feciorii miii, di le-am vândut dumnealor o vie aici în dealul Târgoveştii carea easte pri lângă gardul viilor mănăstirii Dealului şi pre lângă viia Niculii grecul şi cu casă şi cu livade, câtă să ţine, cum o am vândutu şi noi. Care vie ne-au fost şi noao di moşie dispre […], dirept bani gata, ughi 60.
	Şi o am vândut noi, di a noastră bunăvoi, fără de nici o silă şi cu ştirea tuturor rudeniilor noastri, şi a vecinilor di prin prejur. Şi am luat toţi banii diplin întru mâinili noastre. Ca să li fie dumnealor moşie stătătoare şi ohabnică, şi coconilor dumnealor şi nepoţilor şi strănepoţilor, în veacu.
	Şi când am făcut aciastă tocmeală a noastră, fost-au mulţi boiari mărturii şi împrejurile, pre nume: irim<o>nah Ioan igumenul ot sveata monastire Dealul i popa Irimiia ot sveata Petca i popa Chirfote clisiiariul di la bisérica domnească i popa Ursu i Gherghie logofăt i Bratul logofăt i popa Dumitru sin popa Neanciul i Ghiorghie portar i Nicula portar i Preda sin Catalina ot Târgovişte i Calotă postelnic i Stan bărbiiariul i Vladul pitar i Neagul vataf za postelnicei i Mihai ceuşul şi alţi mulţi boiari carii-ş vor pune mai jos peceţili şi iscăliturile.
	Şi pentru mai adiverită cridinţă, pusu-ne-am şi noi mai jos peceţili şi iscalili ca să să crează.
	I napisax›m az, Nikula logof´t sin´ Paan postelnik Boldiç, u grad Tr´goviwi, mhseca siptemvrie ïÃ d´ni, let zr˜Ù <1651>.
	† Eu Badea sin Jidu
		† Ermonah Ion, egumen ot Deal.
		 Eu popa Chirfote cliser.
		† Barbul vel stolnic Poenariul.
		† Eu Preda sin Neculei peharnic.
		† Mihaiu ceauş za postelnicei.
		† Gheorghie vtori portar.
		† Popa Irimia ot Sveata  Petca.
		† Popa Dumitru.
		 Necula portar.
		† Gherghe logofăt din Târgovişte, mărturisescu.
		† Popa Ursu.
		 Eu Stan barbiiarul. 

	DANIC, M-rea Nucet, XVII/9.
	Orig. rom., hârtie (42 x 28,5), cu patru sigilii inelare, din care trei sunt puse în dreptul semnăturilor lui Badea, Barbul Poenaru şi Mihai ceauş şi un al patrulea, fără nume alăturat, pe care se poate citi „Staico Soroviţă”.
	
EDIŢII: Text şi facsimil, Potra, Tezaurul, p. 272-275 (nr. 430); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 474; menţ., Stoicescu, Dicţ. marilor dregători, p. 219.

202                                                                     1651 (7160) septembrie 10

	Adecă eu, Ghioca armaşul, scris-am zapisul mieu, ca să fie de bună credinţă la mâna lui Hamza spătar, sin Vădislav cliucer ot Belcini, cum să să ştie că m-am tocmitu cu dumnelui pe doao vii din Cărciia, cu parte lor de ocină, câtă să va alege. Însă viile să să ştie: via de la Radul şi de la Mitru, feciorii Radului Geică; şi via de la Tudora a Vladului. Şi o am tocmit cu dumnialui, cum mă voi tocmi şi cu dumnelui cliuceru, la curte. Cu acestu zapis, l-am făcut de mare credinţă şi cu ştire lui Dobre aprodul, Ivaşco paharnic ot Lişă.
	Şi am scrisu eu, Necola ot Cărcie, septembrie 10 dni, leat 7160 <1651>.
	Şi mi-au dat Hamza spătar ughi 7 când m-am tocmit.
		Ghioca armaşul, vânzător.

	DANIC, Ms. 723, f. 504v .
	Copie rom.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 475.

203                                                          <Cca. 1651 (7160) septembrie 14>

Scris-am eu, Dumitru, feciorul uncheaşului Vlad din Netoţi, cum să se ştie că am vândut moşia mea căpitanului Tănasie, nimeni treabă să-naibă, că o am dat de a mea bunăvoie, de peste toată moşia, şi din sus, şi din jos, stânjăni 60 (şaizeci), drept ughi 9 (nouă).
Cum să se ştie că am scris eu, Costandin. 
Mărturie: eu, Tatul din Coşărie şi iar eu, uncheaşul Stan din Coşărie şi eu, Radul din Netoţi şi eu, uncheaşul Marco din Târnava.
Şi pentru credinţa, ne-am pus iscăliturile mai jos, ca să se crează. 

DANIC, Ms. 371, f. 75-75v.
Copie rom.
Altă copie, ibid., ms. 477, f. 121v-122, fără dată. Datat după un doc. următor cu cota Schitul Trivalea, XI/2, din data de 14 septembrie 1651. 

204                                                                1651 (7160) <septembrie> 14

	† Adecă eu, Stanciul ot Cacaleţi, scris-am şi mărturesescu cu acesta al mieu zapis, ca să fie de mare credenţă la mâna dumnelui jupan Tanasie, cât pentru să se ştie că i-am vândut dumnelui moşiia den Netoţi, însă parte Stanciului, de la tată-său, stănjăni 73, şi den apă, şi2 de uscat, şi2 de preste tot hotarul cât se va alege, însă moşie sterpă, fără rumâni, dereptu ughi 11.
	Şi2 i o am vândut de a mea bunăvoie, fără de nici o silă, cu ştire tuturor vecenilor şi2 den sus, şi2 den jos, ca să-i fie dumnelui moşie stătătoare, ohabnecă, şi2 lui, şi2 coconilor dumnelui.
	Şi2 cându i-am vândut dumnelui aceasta moşie, fost-au mulţi megeiaşi şi2 boiari anume: Vlad […]ălie i Dumi<t>r<u> i Radu Goghin i Necula Ci<o>roi i Stan de la Coc[...]3 patul den Coşar<u> i Paraschiva de […]3.
	Şi2 am scris <e>u, Şte<fan> logofăt ot Bucureşti.
	Şi2 pentru mare cred[enţă]3, pusu-mi-am ş[i de]3getul în loc de pecete.
	Pis [septemvrie]3 14 dni, vă leat 7160 <1651>.
		† Stanciul vânzător.
		† Radul ot Netoţi.
		† Stan Vărăscu ot Coşaru.
		† Matei.

	DANIC, Schitul Trivalea, XI/2.
	Orig. rom., hârtie (30 x 21), cu patru amprente digitale puse în dreptul numelor martorilor. Datat după copiile din manuscrise, toate cu data de 14 septembrie 7160 <1651>. 
	Copii, ibid.: mss. 371, f. 73-73v; 477, f. 105v-106; 2179, f. 97; 2180, f. 91v-92.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 476; rez., Tezaur vâlcean, p. 179, nr. 498.

205                                                                        1651 (7160) septembrie 15

†  Adecă eu, Stan sân Floréi şi Nechifor de Bordeşti, scriem şi mărturisim cu al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna părintelui Chiril, egumenul ot svânta mănăstire Macxinéne, care-i easte a măriei sale, domnu nostru Io Mateiu Băsărab voievod, cum să se ştie că i-am vândut eu, Stan, un pogon şi o cedvârte de vie derept ughi 8, şi o am vâ<n>dut de a mea b<u>năvoie.
Şi eu, Nechifor, iară am vândut 1 pogon şi jumătate de vie dereptu ughi 9, şi o am vândut de a mea b<u>năvoie. 
Şi iară am vâ<n>dut eu, Toader sân Oprea Bocotici, 1 pogon de vie pol şi un rozor în câ<m>pu, şi unde stă pivniţa, locul cu pomii, dereptu ughi 9. 
Şi iar am vândut eu, Ionăş, 2 pământuri în câ<m>pu dereptu ughi 2. Şi le-am vândut dinaintea a tot satul Bordeştii, ca sa fie sventei mănăstiri moşie în veaci.
Şi cându am făcut acest zapis, fost-au şi boiari mărturie, anume: Neag[oe...] căpitan i Dan iuzbaşa de Măcxinéne şi Iano Dumbrăveanul şi Bobul i Petrea şi Stan de Bordeşti şi alţii carii-ş vor pune peceţile şi iscăliturile mai jos. 
Şi noi pentru mai mare credinţă, în loc de peceţi, ne-am pus dégetile în zapis. 
Pis measeţa septembrie dni 15, leat 7160 <1651>.
	Eu Stan.
	Eu Nechifor.
	Eu Toader.
	Eu Ionăş.
	Neagoe căpitan.
Dan iuzbaşa.
Iano.
Thateiu.
Bobul.
Oprişan.

DANIC, Col. Ionaşcu Ion, I/68.
Orig. rom., hârtie (29 x 21,5), cu zece amprente digitale puse în dreptul numelor martorilor.
Copie, ibid., ms. 173, f. 328. 

	EDIŢII: Text, Cândea I., M-rea Măxineni, p. 90-91, nr. 12; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 480.

206                                                                        1651 (7160) septembrie 15

	† Adecă eu, Stanciul, scris-am acesta al meu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna naşului Predii, păntru ca să să ştie că e-m vândutu parte me de vie totă câtă mi s-au venitu de la părinţii mei, însă de a me bunăvoie, fără nece <o> silă şi cu ştire tuturor fraţilor mei, dereptu bani gata, ughi 8. 
Şi eră am vândut eu, Oprişu, fratele Stanciului eră parte me de vie totă dereptu bani gata ughi 4 pol. 
Şi eră am [v]ândut eu, Drăghici, fratele Stanciului şi al lu Oprişu vândutu[i-a]m [parte]1 me de vie, totă, dereptu bani g[a]1ta  ughi 7. 
Eră m-eu vând[ut ... I]1vaşco, feciorul Oprii, eră parte me de vi[e]1, toată, dereptu bani gata [ughi]1 7. 
	Şi o-m vândutu de a me bunăvoie, ca să-i fie lui moşie moştină, lui şi feciorilor lui, păntru că ne-m tocmit de a nostră bunăvoie. 
Şi la acestă tocmelă ce am vândut aceşte 4 fraţi acestă vie, fost-au mulţi omeni buni mărturie şi boeri: din Cârsteneşti, Detco iuzbaşa, Stanciul iuzbaşa, Ivaşco postelnic, Dumitru postelnic, Pârvul postelnic, Mihăilă, Tanasie postelnic, popa Barbul, Opriş, Radul, Şărbu, Stanuţ.
	Pis az, Leca logofăt.
	Pis septembrie 15 dni, let 7160 <1651>.
		Stanciul.
		Oprişu.
		Drăghici.
		Ivaşco.
		Detco iuzbaşa.
		Stanciul iuzbaşa.
		Pârvul postelnic.
		Ivaşco postelnic.
		Dumitru postelnic.

	DANIC, M-rea Cozia, XVIII/1.
	Orig. rom., hârtie (31 x 21,7), cu patru amprente digitale puse în dreptul numelor lui Stanciul, Oprişu, Drăghici, Ivaşco. 
	Copii, ibid.: mss. 712, f. 504; 209, f. 184; 215, f. 206v; 1414, f. 54; 2168, f. 202v. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 479; rez., Tezaur vâlcean, p. 179-180 (nr. 499).

207                                                1651 (7160) septembrie 15, Târgovişte

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba voevodï i gospodinß vßsoi Jemli Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïÓ povelhnïi gospodstva mi bolhrin gospodstva mi, Gïergi spatar ›t Kßndewi, ›t sÁdstvo BÁjßÁ, s´nß Mi[...], ækoÈe da est emÁ ›çinß Á sel Á ¡Ólewi, kod Sirht, vß sÁdstvo Slam Rimnik i Braila, ›baçe ›çinß xotarisana i ijbranena i Ákamenena  sßs v‹ï bolhri[...]1 i ›t sedaliwe selov i sßs vßs xodokom i ›t po vßs xotarom, ›baçe vß dlßg ›çinev, ›t sred sirhtÁlov, dori Á matka BÁjßÁ, çast Xarwokev, polovin, i ›t drÁg ded, jovemago[...]1 bila est ja pokÁpenïe Dragomirov dïækonÁlov ›t Vernewi ›t na BÁjßÁ, ›t nad dedom sÁ Star Dragomir, ewiÈe ›t pre dnïi Mixnev vodß, ›t na Xarwoki i ›t na [...]1 
	A potom, kßda est bil n´nh, vß dnïi gospodstvo mi, a Dragomir dïækonÁlov ›n ewiÈe est sßtvoril sïa ›çinß ›t ¡Ólewi prodalnikß i ÁstroiÎese sßs bolhri [...]1 ja #g‹x aspri gotovi, ›t dobro volh ego, sßs japis ›t prodanïe, sßs mnoqi bolhri i svhwenici svedïtelïi Á japis.
	A poslh, ›t pokÁpenïe [...]1 prïidet Gïergi spatar pred gospodstva mi, Á divan, tere est vßjimal v‹ï bolhri xotarniçi, po rßvaÎ gospodski, na ime: ›t trßg BÁjßÁ, Borça spatar i Vasilaki ÓjbaÎa i Gligor<ïe> […]1 RadÁl Grama i ›t Krßstïinewi, Stoæ ÓjbaÎa, i ›t „bidïci, MafteÓ, i ›t Bßrbßlewi, PßtrÁ ÓjbaÎa, i ›t MßÙinhni, Nekoarß ÓjbaÎa, i ›t Pßrlici, Vasilïe, s´nß[...]1 VladÁl vtorïi portar.	TaÈe, vß tom sïi viÎe reçeni bolhri xotarniçi, sßs Vladõl portar, ›ni est xodil kÁpno sßs vsix selhnïi ›t ¡Ólewi priçastnici ja ›çinß, tere est [...]1 kameni, ›baçe po ij gor postavil est po çitir mestove, a po ij dol, po tri mestove, i ijbranil est çast bolhrin gospodstva mi, Gïergev spatar [...]1 <do> glav vß glav vßs ravno.
	Sice est xotarisal i Ákamenil kako est ›brhtal sßs dÁÎami ix naÓ po pravostïÓ.
	I vidhxom gospodstvo mi ›ba rßvaÎ gospodski [...]1 na rÁka Gïergev spatar. 
	I pak pokÁpil est bolhrin gospodstva mi, Gïergi spatar, ›t na Kosth, s´nß popev Voiko ›t Øoshni edin pogon ja vinogradõ na sß [...]1 vinogradÁ ego, ja ›‹n aspri gotovi, sßs japis ›t prodanïe.
	I pak ›t na Stoika, s´nß Rßjmiricß ›t Kßndewi, ›t BÁjßÁ, aÚ niv ja Áralenïe Á selo Á Kßnd<ewi> [...]1.
	I pak pokÁpil est Gïergïi spatar ›t na Nekolae StrßmbhÓ i ›t na ÈÁpanica ego, Efrosina, dßwera Çolnan<ov> ›t sel ›t Ækobewi ›t Jemli Moldavsk<oi> [...]1 cigankß, na ime Marika, i sßs edna momkß, poime Panagïæ, i edin  momkÁ, na ime NekÁla, i drÁg momkÁ, po ime Toader, ja rÚ Èiltï gotovi [...]1
	I pak pokÁpil est Gïergi spatar, edna cigankß, na ime Sora, dßwera Stanov i Stankßv cigançev, ›t na Dragomir kßpitan RßteskÁl i ›t na bratom [...]1
	I pak da est bolhrin gospodstva mi, Gïergev spatar edna cigankß, na ime Marïæ, ja neÈe est sïa cigankß, Marïæ, bila est ja dhdïno ÈÁpan Kostand<in>[...]1 edna cigankß Gïergev spatar, na ime Marina. TaÈe, vß tom, ÈÁpan K›standin postelnik, ›n est dal Gïergev spatar po Marïa ciganka viÎe pis [...]1, sßs japis ›t rÁka ego. I prodadox ›ni vsix ›t dobro volh im, bej ni edna silost.
	Sego radï, dadox sßm i gospodsto mi bolhrin gospodstva mi Gïergev[...]1 i vnÁkom i prhvnÁçetom vß vhkÁ i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i svedïteli postavixom gospodstvo mi: È<Ápan> [...]1RadÁl vel logofet, ÈÁpan Ginh vistïær, ÈÁpan DïikÁl spatar, ÈÁpan BarbÁl stolnik, ÈÁpan Radõl komis, ÈÁpan Xrija pexarnik, ÈÁpan Kostandin [postelnik]1.
	Napisax vß na stol grad Trßgoviwe, mhseca septembrïe e‹ï d´ni i ›t Adama daÈe d› n´nh [...]1
		î› MateÓ v›ev›da, [MilostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß]1.
		î› MateÓ voevodß <m. p.>

Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele boierului domniei mele Gherghe spătar din Cândeşti, din judeţul Buzău, fiul [Mihalcea vornic]1, ca să-i fie ocină în satul Giuleşti, lângă Siret, în judeţul Râmnicul Sărat şi Brăila, însă ocină hotărnicită şi aleasă şi împietrită cu 12 boieri  […]1 şi din vatra satului şi cu tot venitul şi de peste tot hotarul, însă în lungul ocinii din mijlocul Siretului până în matca Buzăului, partea lui Harştoche, jumătate, şi din alt moş, numit […]1 Iar apoi, când a fost acum, în zilele domniei mele, iar Dragomir al diaconului el încă a făcut această ocină din Giuleşti vânzătoare şi s-a învoit cu boierul […]1 pentru 3 600 aspri gata, de bună voia lui lui, cu zapis de vânzare, cu mulţi boieri şi preoţi martori în zapis. 
Iar apoi, după cumpărătură […]1 a venit Ghierghi spătar înaintea domniei mele, în divan, de a luat 12 boieri hotarnici, pe răvaşe domneşti, anume: din târgul Buzău, Borcea spătar şi Vasilachi iuzbaşa şi Gligor<ie> […]1, Radul Grama, şi din Cârstieneşti, Stoia iuzbaşa, şi din Obidiţi, Mafteiu, şi din Bărbăleşti, Pătru iuzbaşa, şi din Măxineani, Necoară iuzbaşa, şi din Părliţi, Vasilie, fiul lui […]1, Vladul al doilea portar. Astfel, întru aceasta, aceşti mai sus zişi boieri hotarnici, cu Radul portar, ei au umblat, împreună cu toţi sătenii din Giuleşti, părtaşi de ocină, de au […]1 pietre, însă pe din sus pus pe patru locuri, iar pe din jos pe trei locuri şi au ales partea boierului domniei mele, a lui Ghierghie spătar din […]1 cap în cap, drept. Astfel au hotărnicit şi au împietrit, cum au aflat, cu sufletul lor, mai pe dreptate. Şi am văzut domnia mea amândouă răvaşele domneşti […]1 la mâna lui Ghierghi spătar.
Şi iarăşi a cumpărat boierul domniei mele, Ghierghi spătar, de la Costea, fiul popii Voico din Joséni, un pogon de vie la Să[…], via lui, cu 850 aspri gata, cu zapis de vânzare. Şi iarăşi, de la Stoica, fiul lui Răzmiriţă din Cândeşti, din Buzău, un câmp de arătură, în satul în Când<eşti> […]1. 
Şi iar a cumpărat Ghierghi spătar, de la Necolae Strâmbéiu şi de la jupaniţa lui, Efrosina, fiica lui Ciolpan din satul Iacobeşti, din Ţara Moldovei, […]1 <o> ţigancă, anume Marica, şi cu o copilă, anume Panaghiia, şi un copil, anume Necula, şi alt copil, anume Toader, cu 100 galbeni gata […]1.
Şi iar a cumpărat Ghierghi spătar o ţigancă, anume Sora, fiica lui Stan şi a Stancăi ţigancei, de la Dragomir căpitan Rătescul şi de la fratele […]1.
Şi iar să fie boierului domniei mele, lui Ghierghe spătar, o ţigancă, anume Mariia, pentru că această ţigancă, Maria, a fost de dedină a jupânului Costandin D[…]1 o ţigancă a lui Ghierghi spătar, anume Marina. Astfel, întru aceasta, jupan Costandin postelnic el a dat lui Ghierghe spătar pe Maria ţiganca, mai sus scrisă, […]1 cu zapis de la mâna lui.
Şi au vândut ei toţi de bunăvoia lor, fără nici o silă.
Pentru aceasta, am dat singur şi domnia mea boierului domniei mele, lui Ghierghe s<pătar> […]1 şi nepoţilor, şi strănepoţilor, în veac, şi de nimeni neclintit după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: j[upan …]1, Radul mare logofăt, jupan Ghinea vistier, jupan Diicul spătar, jupan Barbul stolnic, jupan Radul comis, jupan Hriza paharnic, jupan Costandin [postelnic]1.
Şi am scris, în cetatea de scaun Târgovişte, luna septembrie 15 zile şi de la Adam până acum [ …]1.
† Io Matei voievod, [din mila lui Dumnezeu domn].
   	Io Matei voievod <m. p.>

DANIC, Doc. ist., LXXVI/160.
Orig. slav, perg. (39,5 x 38,5), sigiliu mijlociu, timbrat, căzut, rupt şi lipsă 1/3 din partea dreaptă; la văleat este rupt şi a fost datat după divanul domnesc.

	Reg., Cat. Ţ.Rom., nr. 478.

208                                    <1651 septembrie> 16 - <1652 august> 16, 7160

	† Adecă noi, ceşti 6 boiari carii am fost luaţi pre răvaşă domneşti din divan, denaintea mări<i>i sale, domnu nostru Matei Basarab voievoda, de dumnealui, jupânul Bunea vel slujer, anume: ot [...] Costin şătrariul i ot Popeşti, Măinea slujer i Ghidul comis, i ot Bereşti, Neagul i Mihalache i ot Mogoşăşti, Vâlcul, împreună cu dumnealui, jupânul Stanciul vtori portar, ispravnic, ca să căutăm şi să funim moşiia dumnealui jupânului Bunei vel slujer din sat din Bădeşti de cătră Badiul şi de cătră popa Radul şi de cătră Badea şi de cătră Micul şi de cătră alţi megiiaşi.
	Deci noi am căutat şi am funit şi am adăvărat cum dimpărţeala din selişte, den casa Bodei, despre vale până după casa Micului, căzutu-s-au partea slugériului stânjăni 12 pol palme 3, căzutu-s-au şi Micului stânjăni 10 pol palme 1 şi Badiului stânjăni 2 palme 2. Şi din céia plasă cade-se slugériului stânjeni 8 palme 5, din josul seliştii, prin câmpu, căzutu-s-au slugériului stânjăni 16 palme 2, căzutu-s-au şi Micului stânjăni 12 palme 3 şi Badiului stânjăni 3 pol palme 3; din ceaia plasă cade-se partea slugériului stânjăni 10, palme 3; din hotarul Gălişăştilor pre lângă vii, până în drum, în hotar, cade-se partea slugériului stânjăni 100, cade-se Micului stânjăni 75, cade-se şi Badiului stânjăni 25; den cealaltă plasă cade-se partea slugériului stânjăni 66 pol; fâneaţile din drum până în Gârla Podului făcut-au partea slugériului stânjăni 50, făcut-au şi Micului stânjăni 37 pol şi Badiului stânjăni 12 pol; şi din ceaialaltă plasă făcut-au slugériului stânjăni 33; rămas-au şi ţéline neîmpărţite despre drum stânjăni 30; apoi din Gârla Podului până în Gârla Ulmului, căzutu-s-au slugériului stânjăni 80, căzutu-s-au şi Micului stânjăni 60 şi Badiului stânjăni 20; şi din céialaltă plasă, face partea slugériului stânjăni 53.
	Deci noi aşa am aflat şi am adăvărat cu sufletele noastre.
	Şi ne-am pus şi peceţile şi iscăliturile mai jos.
	Pis […] 16 dni, vă leat 7160 <1651>.
		† Mâine slujer
		† Ghidul comis
		† Neagoe Biriscul
		Vâlcul
	 	Mihalache
	 	Stanciul vtori portar.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CX/2.
	Orig. rom., hârtie (30 x 20), cu şase sigilii inelare în tuş puse câte unul în dreptul fiecărei semnături.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 780. 

209                                   <1651 septembrie> 17  - <1652 august >17, 7160

	† Adecă noi ceşti 6 megiiaşi care am fost luaţi pă răvăşale domneşti de popa Stepan şi de feciorul popei Stepan i dă Stanciul i dă popa Negre să căutăm şi să aflăm cum vom şti cu sufletile noastre pentru un hăleşteu: easte pe locul popii Stepan, au easte pe locul lui Muşat.
	Deci noi ceşti 6 megiiaşi am căutat şi am aflat că easte hăleşteul pre locul lui Muşat.
	Deci noi am scris acestu răvaş pentru să fie Muşat în bună pace de cătră popa Stepan şi de către Stanciul, feciorul popei, şi de către popa Negre, pentru că au fostu pe moşăia lui Muşat, iar popa Stepan să-şi ţie hăleşteul unde easte. Şi călugării de la sfânta mănăstire să-şi ţie hăleşteul unde easte, să nu mai aibă val nici unul, nici altul, ci să fie în pace unul de către altul.
	Pis measeţa [...]  17 dni, 7160 <1651>.
		Pătru. Fătul. Radul. Vlad. Toader. Popa Stepan. Popa Neagre.
	
	DANIC, Ms. 361, f. 13.
	Copie rom.

210                                    <1651 septembrie> 18 - <1652 august> 18, 7160

	† Adecă eu, Tudor ot Bărăşti, împriună cu ficiorii mei, anume: Radul i Bălan, scris-am zapisul nostru, ca să fii de mare credinţă la mâna lui Dobri Hoşteanul, cum să să ştii că i-am vândut moşie în Bărăşti, însă stânjene 12. Şi i-o am vândut de a noastră bunăvoie, de nime siliţi, ca să-i fie lui moşie şi feciorilor lui, câţi Dumnezeu îi va da, însă i-o am vândut pe bani gata, drept ughi 12.
	Şi când s-a făcut acest zapis, fost-au mulţi boiari mărturii, carili-şi vor pune mai jos iscăliturili. Şi moşăia din funea bârlădeascăi, anume: Vasălache iuzbaşa za roşi i Manea Haidăul ot Bărăşti i Stan Peaneş ot tam i Mănişor ot tam i Iorga Cricul ot <t>am i Stoia iuzbaşa ot Cârstiineşti.
	Pis measeţa [...] dni 18, leat 7160 <1651>.
		† Vasalachii, iuzbaşa za roşi.
		† Stoia iuzbaşa ot Cărstineşti.
		† Tudor vânzător.
		† Manea Haidăul ot Bărăşti.
		† Stan Peniş ot <t>am .
		† Mănişor […]nd ot <t>am.
		† Iorga Cricul ot <t>am.

	DANIC, M-rea Rm. Sărat, XIX/ 2.
	Orig. rom., hârtie (31 x 21).

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 781.

211                                   1651 (7160) septembrie 20, în tabăra de la Finta

	† Adecă eu, Dumitru roşul din satu din Cârstiineşti ot sud Argiş, scris-am acista al miu zapis, ca să fii de mari credinţă, la mâna văru-miu, Predii roşul, cum să se ştie că i-am vândut lui 2 copii, rumâni, anume: Borcea i Pătru sân Radul ot Cârsteneşte, derept ughi 16, bani gata.
	Pentru că aceşti copii rumâni fostu-mi-se-au vinit demparţilă cu fraţii şi i-am vândutu de-a mea bunăvoi Predii roşul, ca să-i fii lui rumâni de moşâi în veacu. Şi i-am vândut cu ştirea fraţilor mei, anume: Ivaşco i Văsiiu i Stanciul şi a unchi-meu, Deatco, şi văru-meu, Pârvului, şi cu ştirea totorora fraţilor dinprejurul locului, ca să-i fii lui rumâni di moşăi, ohabnici, stătători în veacu. 
	Şi la această vânzări fost-au boiari mărturii, anume: jupânul Marin ot Argiş, Ivan roşiul ot tam, Voico roşiul ot tam i Iane ot tam i ot Şuici, Preda, sân ceauşul Radu, i Balica ot tam i ot Dăngişti, Dumitru r[oş]ul i Albul ot tam i ot Sălătruc, Istodor.
	Şi pentr[u]3 mare credinţa, pus-am [şi]3 peceţile. 
	Pis measeţa septembrie 20 dni, leat 7160 <1651>. Şi se-au scris acest zapis la tabără la Finta.
	Pis eu, Ştirbu logofăt ot Bucşani ot Vlaşca. 
		Dumitru roşul.
		Marin.
		Voico.
		Ivan.
		Iane.
		Preda.
		Balica.
		Dumitru.
		Albul.
		Istodor.

DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CCCXIII/5.
Orig. rom., hârtie (34 x 21,5), cu un sigiliu inelar pus în dreptul semnăturii lui Dumitru roşul şi cu nouă amprente digitale puse câte una în dreptul numelor celorlalţi semnatari. 

EDIŢII: Soveja, Contribuţii, p. 187; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 481.

212                                    1651 (7160) septembrie 21, în schela domnului

† Adecă noi, Lepădat, împreună cu frate-mieu, Radul, şi cu muma noastră, Maria, scris-am zapisul nostru, să fie de mare credinţă la mâna lui Negoiţă şi a Micului, cum să se ştie că am pus zălog partea noastră den munte din Leaotă, cât să va alége, derept lei 15 pol. Şi <dintr>-aceşti bani, am luat noi lei 11 şi tată-nostru, Ivan, au luat lei 4, mai nainte; şi am pus şi zi până în cinci ani. Dă vom da banii până la zi, să ne fie muntele slobod, iar nedând banii, să le fie muntele stătător, că aşa ne-am tocmit, de a noastră bunăvoie.
Şi mărturii au fost: Rusea i sin <ego> Ivan ot Băgăteşti, ot Dragoslavele, Monoiul şi Dărdan. 
Şi acest zapis s-au făcut în schila domnului.
Şi noi încă pentru credinţa ne-am pus şi dégetele, ca să să crează.
Pis measeţa septemvrie 21 dni, leat 7160 <1651>.
	Eu Lepădat. 
Eu Radul. 
Eu Mariia. 
Eu Radul am mai luat bani de la Micul, lei 1, tot pre munte. 

DANIC, M-rea Câmpulung, XXXVIII/1.
Orig. rom., hârtie (20 x 14), cu trei amprente digitale puse în dreptul semnăturilor.
Copii, ibid.: Doc. ist., CMX/483; mss. 92, f. 297v; 2167, f. 331v; 204, f. 349.

EDIŢII: Răuţescu, Dragoslavele, p. 121. 

213                                                                        1651 (7160) septembrie 22

	† Adecă eu, Dan i brat moi Vladul, ficiorii lu Todoro ot Oroşani, scris-am zapisul nostru, ca să fie de mare credinţă la mâna jupan Badei căpitan, cum să să ştii că i-am vândut moşi<e>, însă ocină fără rumâni, moşie din Oroşani, o am vândut cu bani gata, de a noastră bunăvoie, moşie din câmp şi din pădure şi de apă, cu vaduri de moară şi cu şăzutul satului. Şi o am vândut cu ştire totorora megiiaşilor de sus şi de jus, să fie lui moşi<e> stătătoare, domnii lui şi coconilor dumni<i>i lui, Badea căpitan şi nepoţilor şi strănepoţilor dumni<i>i lui, cât Domnizeu zile le va da. 
Şi mărturi<i>: unchi nostru, Dărvaş, cum i-am vândut stânjăni 100, şi alţi boieri: Negoe iuzbaşa i Cârstea uzbaşa i Oviţă iuzbaşa şi <I>on ciauşul i Bade ciuşul i Necşul ciuşul şi pârcălabii ot Roşi, Păţarăc i Vremeş i Şărbu2, spătărelul ot Oroşani, şi Radoe i Dara ot tam i Staico logofăt ot Orbească şi Iancul ot Şvărăşti, mărturii cum au vândut stânjăni 100, însă stânjănul câte 2 costande, bani 2.
	Şi păntru credinţa, mi-am pus degetele în loc de peceţi.
	Pis measeţa siptemvrie 22 dni, vă leat 7160 <1651>.
Şi am pis az, Nan logofăt.
		Negoe iuzbaşa ot Căloteşti.
		Dan.
		Cârste iuzbaşa.
		Ioviţă iuzbaşa.
		Dărvaş ot Frăsinet.
		Şărbu ot Oroşani.
		Vladul.
		Staico logofăt.
		Ion ceuşul.
		Dara o<t> tam.
		Ianăcul ot Şăvărăşti.
		Bade ce<a>uşul.
		Necşul ce<a>uşul.
		Păţarăco.
		Vremeş pârcălabul.
	Ughi 11.

	DANIC, Doc. ist., XLIII/151.
	Orig. rom., hârtie (32 x 21), cu cinsprezece amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 483.

214                                                                        1651 (7160) septembrie 22

	† Adecă eu, jupâneasa Maria care am fost jupâneasa Predei ot Şerbăneşti, scris-am acest al mieu zapis, ca să fie de mare şi bună credinţă la mâna nepotului mie, Manei, şi la mâna nepotului mieu, Dragomir, cum să să ştie că m-au căutat ei şi la moartea mea şi la viiaţa mea, iar eu le-am lăsat partea bărbatului mieu de moşie din Şărbăneşti, că acea moşie fost-au a boieriului mieu de moşie. Deci eu văzând că nu fac feciori cu el, el au căzut la o datorie, el bani n-au avut să să plătească ci i-am dat eu lui de s-au plătit ughi 110 şi mi-au dat această moşie, partea lui din Şărbăneşti.
	Eu la moartea mea o am dat acestor nepoţi ai mei pentru că m-au căutat şi la moartea mea şi la viiaţa mea, iar cine să va scula din sângele bărbatului mieu să scoaţă această moşie, să aibă a darea la mâna nepotului mieu, Manei, şi la a nepotului mieu, Dragomir, ughi 110 şi să ia această moşie ce scrie mai sus. 
Şi când am făcut acest zapis fost-au mulţi boieri mărturii, pre anume: jupâneasa Elina băneasa ot Strejeşti i popa Stoica ot tam şi Ivan ot tam şi Coman pârcălabul ot tam şi Badea logofăt ot tam şi alţi mulţi carii nu sânt scrişi în zapis. 
Iar după moartea mea, cine să va scula dentru rudeniia mea, <a> boierului mieu, să spargă acest zapis al mieu, să fie afurisit şi anatema şi proclet de 318 sfinţi părinţi de la Nicheia, şi să putrezască leamnele şi pietrile iar trupul acelui om să nu mai putrezască şi să lăcuiască cu Iuda şi cu Ariia la un loc, pentru că aşa am lăsat la moartea mea.
	Şi am scris eu, Radul Copilul, amin!
	Pisax mhseca septemvrie kbÃ, vß lht #zrÃÙ <1651>.	
	Şi pentru credinţă, mi-am pus pecetea.

B.A.R., A 3 281, f. 42, nr. 9.
Copie rom. 
	
Rez., Ionaşcu, Doc. Şerbăneşti, p. 152, nr. 52.

215                                                                        1651 (7160) septembrie 22
	
† Adecă eu, Tuduru logofăt din Drăgoeşti, împreună cu feciorii mii, Chirca i Costandin, scriem şi mărturisim cu acesta al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna dumnealui jupan Necula pârcălabul ot Glogova ot sudstvo Mehedinţi, ca să să ştie cum am avut o moşie în sat în Căzăneşti, în Mehedinţi, însă a 4-a parte den sat, cu rumânii ce se vor aleage şi cu tot venitul, den câmpu, den pădure, den apă, den şăzutul <satului>, despre tot hotarul.
Şi tot au fost pre seama noastră cu bună pace, iar când au fost acum, în zilele mări<i>i sale domnu nostru, Io Matei Basarab voievod, fiindu-ne o moşie preste mână şi căzându-i-se dumnealui, pârcălabului Neculei, a o cumpăra, căci au fost ocină boierească, făcut-am tocmeală, de i-o-am vândut dumnealui za ughi 47, bani gata, noi, de a noastră bunăvoie, fără de nici o silă, ca să-i fie dumnealui moşie ohabnică şi coconilor, în veac.
Şi mărturie, mulţi boiari: jupan Buliga căpitan i ot Cernaia, Iacov capitan, i ot Olăneşti, Goran logofăt, i ot Bârseşti, Vladul iuzbaşa, i ot Medveajde, Radul clucer, i ot Văgiuleşti, Pârvul logofăt şi alţi boiari carii-ş vor pune ei  iscalele mai jos.
Şi pentru mai bună credinţa, ne-am pus şi noi iscalele.
Pis az, Dumitru logof´t Boldiçü, ¨ Trßgoviwe, mhseca septemvrie kbÃÃ d´ni, i ot Adama vß lht #zrÃÙ <1651>.
	Tudor logofăt
	Buliga vel căpitan
	Iacov căpitan
Vădislav clucer
† Goran logofăt
Drăgoi căpitan
Barbul capitan za cerveni
† Eu Radul clucer ot Médvejde
Eu Vladul iuzbaşa ot Drăgoieşti
Eu Pârvul logofăt ot Văgiuleşti. 

	DANIC, Doc. ist., MCMLXIII/27.
	Orig. rom., hârtie (21 x 15), cu un sigiliu inelar pus în dreptul semnăturii lui Tudor logofăt.

	Rez., Iorga, St.  şi doc., vol. V,  nr. 34. 

216                                                                        1651 (7160) septembrie 22
	
† Eu, Stanca Vas<i>liţei de Verneşti şi cu soţu-meu, Datco, scris-am al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna iuzbaşi lu Dămian şi a feciorilor lui, pentru că i-am vândut viile méle de la Verneştii, ce me-au dat tată-meu zeastre, însă 2 pogoane şi jumătate, dereptu 30 de galbeni, ca să-i fie lui moşie şi feciorilor lui.
	Şi cu ştirea tuturor fraţilor de ocină.
	Şi mărturii, oameni buni ot Verneşti, anume: popa Jipa şi Jipa cel mic şi fraţii mei anume: Mihaiu şi iuzbaşa Voia. 
	Şi am scris eu, popa Lupul ot Lipiia.
	Measeţa Septemvrie 22 dne, vă leat 7160 <1651>.
	Şi pentru credin<ţă>, ni-am pus diagetele peceţi.
		Eu Stanca
		Eu Datco
		Voe iuz<ba>şa ot Răcior ot Ialomiţa
		Eu popa Jipa.

	DANIC, Doc. ist., CXLVII/112.
	Orig. rom., hârtie (29 x 22), cu patru amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 484; Ionaşcu, Schitul Grăjdana, p. 13 (nr. 19).

217                                                 1651 (7160) septembrie 23, Târgovişte

	Adecă eu, Necula zugraf, împreună cu jupâneasa mea şi cu coconii noştri ot Bucureşti, scriem şi mărturisim, cu acest zapis al nostru, ca să fie de mare credinţă la mâna dumnealui, jupânului Nicoară vel portar, cum să să ştie când au fost acum, în zilele mări<i>i sale domnul nostru, Io Mateiu Basarab voievod, iar noi ne-am sculat şi am venit la dumnealui şi ne-am tocmit de i-am vândut o vie în dealul Târgoviştii, în Feţe, între viia mănăstirii din Dealu şi între viia Văcărescului, în lungu şi în lat vercât să va alege, drept bani gata 2 010, cin ughi 60. Şi am vândut noi, de bunăvoia noastră, fără nici o silă. Şi am loat toţi banii gata în mâinele noastre, deplin, ca să fie dumnealui de moşie, stătătoare în vecie.
	Şi la tocmeala noastră fost-au mulţi preoţi şi oroşani, oameni buni mărturii, anume: părintele Ioan igumen de la mănăstirea ot Dealu şi popa Chirfotie eclisiiarh de la biserica domnească şi popa Ieremiia de la Sfânta Petca şi popa Tatul şi popa Dumitru piscupul şi Dumitru şi Scărlet, sân popei lui Ianiu, şi Necula logofăt, sân Pană postelnic, i Preda logofăt, sân Catalinii, i Marin grădinariul şi Dumitraşco postelnic al Dragnei i Necula postelnic i Stanciul vtori portar i Gherghe vtori portar şi alţi mulţi care îşi vor pune peceţile şi iscăliturile mai jos. 
	Şi noi încă <pentru> mai adăvărată credinţă, ne-am pus peceţili şi iscăliturile.
	Şi am scris eu, Stoica, u Târgovişte, în luna lui septembrie 23 dni, vă leat 7160 <1651>.

	DANIC, Ms. 457, f. 80.
	Copie rom.
	
EDIŢII: Potra, Tezaurul, p. 275 (nr. 431); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 485.

218                                                                   1651 (7160) septembrie 26

	Adecă eu, Manciul, cum să se ştie că am vândut moşie de sus din Zârnă, stânjăni 100, de a mea bunăvoie, fără nici o silă, lu Lazăr i brat ego Mihaiu i Nedelcu, feciorii Mircii ceauşul ot Grueni drept ughi 10. 
Şi iar am mai luat de la Manciul stănjăni 43, drept ughi 4,60. 
Şi iar eu, Lazăr, am mai cumpărat iar de la Manciul stânjăni 60, partea Onii, fratele Manciului, drept ughi 6, să fie lor de moşie, şi fiilor, şi nepoţilor, să fie lui ohabnică.
	Şi la tocmeala noastră, mulţi megiiaşi buni, oameni: Oprea ot Grozeşti i Oprea ot Gruiaş i Andronie ot Berceni i Gavrilă postelnic ot Tunsa i popa Nedelcu ot sél Liudéneşti.
	Şi pentru credinţa, ne-am pus peceţile.
	Pis measeţa septemvrie 26, 7160 <1651>.
		Oprea. I Oprea. Androne. Găvrilă. Popa Nedelcu.

	DANIC, Ms. 129, f. 281.
	Copie rom.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 486; Doc. jud. Teleorman, I, p. 169 (nr. 358).

219                                 <1651 septembrie> 30 - <1652 august> 30, 7160
	
Adecă noi, satul Moşoia, bătrân şi tânăr şi alalţi toţi, câţi sânt, scris-am noi zapisul nostru, ca să fie de mare credinţă la mâna jupanului Apostol, neguţător ot Piteşti, cum să să ştie cum i-am vândut noi, satul, ot răzoru de vie al Radului Găvozdu de <lângă> Şărban, cât merge de lung, de gard în gard, drept galbeni 4, ca să fie moşie dumnealui, şi coconilor dumnealui, câţi Dumnezeu îi va dărui. 
	Şi i-am vândut noi, satul, pentru partea lui de bir, că au fugit şi nu va să-ş plătească partea de biru, ci ş-au lăsat birul în spinarea noastră. Iar noi nu putem să ne plătim nevoia noastră, să plătim birul nostru. Şi i-am vândut noi, satul, tot. Iar de va fi vreo pâră, să să părască cu noi, iar jupan Apostol să nu aibă nici o gâlciavă.
	Şi au fost la aciastă tocmeală a noastră: Stan aprodul ot Piteşti şi postelnicul Voico. 
	Şi pentru credinţa, ne-am pus şi dégetele.
	Pis measeţa [...] 30 dni, leat 7160 <1651>.
		Oancea. Danciul. Radul. Şărban. Stanciul. Stan. Tănasie, mărturii.

	DANIC, Ms. 479, f. 181.
	Copie rom.
	Altă copie, ibid., ms. 710, f. 764.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 782.

220                                                               Post <1651 (7160)> octombrie 3

Adecă să să ştie cum am purtat eu, Răin din <Ocol>işte, cu nipoţi<i> miei, cu ficiorii lu Crăciun Toloş, cu Cuciula vă<taf> şi Iovan din Ocolişte, moşnininii […], omeni buni, pentru ca să caute şi să adivireze cu suflitile pe<n>t<r>u  că ne-au asuprit Stoian din Mănăşti ca să n<e> rupă hotarul, iar noi <ne->am sculat cu om<ini> din prejur d-am călcat hotarul cu omeni buni, anume: Iovcea iuzbaşa, <Dii>cul din Marga, Drăghici vătah o<t> tam, Vlad<ul>ă ot Vădiţi, Iovan […]] Stoica Tobă ot Topolniţa, Matii ot Şiroca, Radul ot  […]1ga, Stoica ot Ponor, Prodan ot Baia, Avram ot Ciovărnăşani, Pârvan ot Cincoviţa, Iancul ot Ciriş, şi am adus şi omeni din Ţara Turcească: Piica şi Nicola Răiscul i Bojin i Pârvul, in Bojin.
Dici acişti omini din <Ţ>ara Turcească, ei încă au ştiut hotarul bu<n>. Şi am căutat semnili. <D>ici noi acişti omeni buni carii sânta mai sus-scrişi, căutat-am <şi> am adivărat dimpr<eună> cu Stoi<ca> […]1 lui şi cu […]1 hotarnici. Şi am afla<t-o> asuprită <spre> hotarul lu Răin <şi al> fraţilor lui. Iar noi <am> […]1lut hotarul Băltinilor până în valea […]1lază. Şi am scos hotarul priste vale, la râpă, dincolo râpa pri [din sus], la d<e>al, până în balta Ilfovului co[…]1ca Moiuşeştilor, din drumul până în lac, la hotar [...]1.
Pen<tru cr>id<i>nţa, pus-am şi piciţi. 
Pis meseţa octomvrie 3 dni, leat 716[…]1.
	<Răi>n.
	Iovcea.
	Diicul.
	Drăghici.
Vladul.
Matei.
Radul.
<S>to<i>ca.
Prodan.
Avram.
Iancul.
Peica.
Nicola.
Părvul. 
Bojin.
In Bojin.

DANIC, Col. Doc. Munteneşti, CXCVII/4.
Orig. rom., hârtie (29 x 19), cu un sigiliu inelar pus în dreptul semnăturii lui Răin şi unsprezece amprente digitale puse în dreptul numelor lui Diicul, Drăghici, Vladul, Matei, Radul, Stoica, Prodan, Nicola, Pârvul, Bojin şi din nou Bojin; lipsă din text. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 488.

221                                                                            1651 (7160) octombrie 7

	Scris-am eu, postelnic Stănilă, zapisul mie<u> la mâna părintelui egumenului Ionichie de la Jătiianul, ca să-i fie de bună credinţă, cum să să ştie că am luat eu, Stănilă postelnic, de la părintele eguménul o şărvene de postav, drept ughi 14. Şi să-m mai de părintele ughi 6 şi să ia părintele pă Stan ţiganu, carele ţine ţiganca mănăstirii. Şi zioa am pus la Arhanghelu. Şi să ştie şi preţul ţiganului, ughi 20.
	Aceasta am scris, ca să fie de mare credinţă.
	Şi am pusu şi pecete. 
Octomvrie 7 dni, 7160 <1651>.
		Stănilă postelnic.

	DANIC, Ms. 723, f. 491.
	Copie rom.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 490.

222                                                                       1651 (7160) octombrie 7

† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î>› Mañeï Basaraba voivoda i gospodin´. Davat gospodstvo mi, sïeü povhlenïü gospodstva mi, sfentii şi dumnezeeşti<i> mănăstiri unde easte hramul Sveata Troiţă ot Bucureşti şi părintelui egumenului Sărafim şi tuturor călugărilor, câţ sântu în sfânta mănăstiri, ca să fie volnici cu carte domnie<i> méle să-ş ia vinăriciul den dealul Vălenilor, căt ţine ocina sfentii mănăstiri, den hotar până în hotar, de la tot omul să ia vinărici, cum au luat şi mai denainte vréme, ver fie roş, au spătărel, au păhărnicel, au călăraş, au dărăbanţu, ver ce sluj<itor> va fi, tot să-i ia vinărici. 
Aşâjderea şi voi, vinăricerilor, încă să nu-i băgaţ la val, ce să-ş ia sventa mănăstiri vinăriciul, pentru că aşa-i învăţătura domnie<i> méle, cumu au loat şi mai denainte vréme. I ispravnik saam reçex gospodstva mi. 
Pis oxtomvrie zÃ dni, lht #zr˜Ù <1651>.
† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
î>› Mateü voevoda <m. p.>

DANIC, M-rea Radu Vodă, XVIII/21.
Orig. rom., hârtie (29 x 20), sigiliu inelar mic în chinovar.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 489. 

223                                                                          1651 (7160) octombrie 20

	† Adecă noi, feciorii Lepşii, Oprea i Stanciul ot Piteşti, scris-am şi mărturisim cu acesta al nostru zapis, ca să fie la mâna dumnealui, jupan Stroe vel vistier, de mare credinţă, pentru ca să să ştie cum i-am vândut o vie la Huma, cu casa, cu jghiabul, care ne-au fost de moşie. Şi o am vândut noi, de a noastră bunăvoie şi fără nici o silă, cu ştirea vecinilor, den sus şi din jos, drept ughi 45 gotovi, ca să fie dumnealui şi coconilor dumnealui moşie în veacu, neclătită şi nemişcată.
	Şi pentru mai adăvărată credinţă, ne-am pus şi peceţile.
	Şi mărturi, mulţi boiari carii îşi vor pune peceţile şi iscăliturile. 
	Octomvrie 20 dni, leat 7160 <1651>.
		Eu Oprea. Eu Stan<ciu>. Eu Vintilă, martor.

	DANIC, Ms. 479, f. 126v. 
	Copie rom.
	Alte copii, ibid: mss. 349, f. 479v; 482, f. 140-140v; 710, f. 784 (cu: 7157); 2174, f. 485v; Doc. ist., MLXIII/ 435, f. 485.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 491.

224                                                                   1651 (7160) octombrie 21

	† Adecă eu, Badea Tudorănescul, scris-am acesta al meu zapis, să fie de mare crédinţă la mâna părintelui arhimandrit chir Leontie, năstavnicul sfintei mănăstiri Argheşului, cum să să ştie că i-am vândut 2 răzoare de vie la Goleşti, de a mea bunăvoia şi cu ştiri fraţilor mei şi a ficiorilor mei. Şi o am vândută dréptu bani gata ughi 5. 
Şi cându ne-m tocmit şi am făcut acestă zapis, întâmplatu-se-u mulţi omini buni, anume: Albul judeţul i Oprea judeţul i Albul judeţul i Dumitru judeţul i Dumitru roşul i Văsan morarul i Vladul ot Goleşti i Radul Bechescul ot tam i popa Cârste i Vasiliia călugărul. 
	Şi pentru crédinţa, pus-am şi pecete.
	Pis measeţa octombrie 21 dni, vă leat 7160 <1651>.
		Eu Badea.

DANIC, Ep. Argeş, VI/13.
Orig. rom., hârtie (30,5 x 21), cu o amprentă digitală în dreptul semnăturii. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 492. 

225                                                                     1651 (7160) octombrie 23

	† Adecă noi, toţi oroşanii dă la Câmpulu<n>gu şi de pre la ţara, carei avem vii în delul Vălenilor, care sântem pre ocina Troicenuliui, <scris-am> al nostru zapes, ca să fie dă mare credinţă, ca să fie la mâna părinteliui Sarafim, cum să să ştie că ne-m tocmit dă a noastră bunăvoie să avem a dare banii vinăriciului domnescu, dă vadră câte 30 dă bani. Şi am pus zua la Rojdistvo Hriste. Şi să avem a-i dare şi bucate şi băutură şi fân şi orzu dă cai. Iar care nu vom da dă voia, să fie volnicu cu voia noastră să-lu tragă şi1 să-l şi1 bată, să de fără dă voie lui, că aşa mărturisim noi, cu zapis al nostru. 
Şi sântem ispravnicii toţi, mărturie, anume: Stanciul Focan, Staico judeţ, popa Vişan, popa Baciul, Nica, Stan judeţ, Radul ot […], Bade lu Buică, Lazăr, Ion Dăneiu, Iuga, Murge, Mihăil, Mirce, Alde, Iuga.
	Şi păntru credenţa, ni-m pus şi degetele, Amen!
	Measeţa octomvrie 23 dni, leat 7160 <1651>.
		Eu Stan judeţ.
		Eu Stanciul Focan.
		Eu Staico judeţ.
		Eu popa Vişan.
		Eu popa Baciul.
		Eu Bade lu Buică.
		Eu Lazăru.
		Ion Dănciu.
		Murge.
		Eu Mihăilă.
		Eu Mirce.
		Eu Alde.
		Eu Iuga.
	Pis Nicula logofăt.

	DANIC, M-rea Radu-Vodă, XVIII/20.
	Orig. rom., hârtie (30,5 x 21), cu treisprezece amprente digitale, puse câte una în dreptul fiecărei semnături. 

	EDIŢII: Pârnuţă, Trâmbaciu, Documente şi inscripţii, p. 230, nr. 78; reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 493.

226                                                                         1651 (7160) octombrie 24

† Scris-am eu, Stoica şi Stănie, acest al meu zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna lu Simion ş-a lu Stan ş-a Stoicăi ş-a lu Ivaşco ş-a Iarciului ş-a lu Pătru, cum să să ştie că e-m vândutu parte noastră dă loc dă Sc[o]ruş dăreptu bani gata, ughi 5.
Şi mărturie: dân Beleţi, Préda şi Ivaşco şi eră Ivaşco, şi dă Vultureşti, Stan, şi dă [S]chei, Stan şi eră den Beleţi, Opre şi Radu.
Şi am scris eu, Ventilă.
Pis measeţa octombrie 24, vă leat 7160 <1651>.
	Eu Stoica.
	Eu Stănie.
Şi pentru credinţa, ne-m pus şi peceţile.

DANIC, M-rea Câmpulung, LXIII/26.
Orig. rom., hârtie (30 x 20), cu două amprente digitale puse în dreptul celor două semnături. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 494.

227                                                                         1651 (7160) octombrie 25

Adecă eu, Mariia, fata unchiaşului Tatului Stănimirescul, împreună cu bărbatul mieu, Stoian, şi cu nepoţii noştri pre nume Stoica şi Neaga, feciorii suroră-mea Vlădaei, iar nepoţii Tatului Stănemirescul, scris-am şi mărturisim cu acesta al nostru zapis, cum să fie de mare credinţă la cinstită mâna dumnealui, jupan Radul vel comis şi a Sofiicăi care e jupâneasa dumnealui, cum să să ştie că i-am vândut toată moşiia noastră din Stănimirul ot sud Ilfov, stânjeni o sută şi şaizeci pre stânjăni câte 8 de bani, care fac bani opt mie. Însă noi am vândut numai moşie stearpă fără rumâni. Şi o am vândut de a noastră bunăvoie, fără de nici o silă şi cu ştirea vecinilor demprejurul locului precum e: Crăciun păharnic şi Mihăilă al Banei ot Stoieneşti şi Dobre Stănimirescul, ca să le fie dumnealui de moşie ohabnică stătătoare în veci.
	Şi pentru credinţă, pusu-ne-am mai jos peceţile. Şi mărturie, care îşi vor pune iscăliturile şi peceţile mai jos, să să ştie.
	Scris octombrie 25 dni, leat 7160 <1651>.
		Mariia. † Stoica. † Neaga. † Stoian. Dros biv comis Negoiţă clucer. Sava logofăt. † Negoiţă. † Hagi Lepădat. Dimiian comis. † Ioan Mutul. † Radu logofăt Nenciulescu.

	DANIC, Ms. 256, f. 354-354v (nr. 413).
	Copie rom.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 495.

228                                                                         1651 (7160) octombrie 27

	† Adecă eu, Borce, feciorul Manie Vulpe, scris-am acesta al miu zapis, ca să fie de mare credenţă la măna jupânului State şi a jupânesii lui, Chirie, pentru să se ştie că i-am vândut locul cu casile şi cu grădena, cu cât se1 va alege, dereptu ughi 7. Şi i l-am vândut de a me bunăvoie, fără de nici o silă, şi cu ştirea tutoror vecinilor, şi den sus şi den jos, ca să le fie lor moşie, în veci. Însă acestu loc cu casile, vându<tu>-le-m numai jupânesii Chirie, pentru că ş-au vândut un chinteş de le-au cumpărat.
	Şi cându i-am vândut aceste casi, fost-au şâ mărturie: Vecen, părintele iegumen ot Sveti Sava, i Damaşchin vornec i Stoica logofăt sin Şărban logofăt i State călăraş i Dănilă Măci i Marco i Balomir.
	Şi am scris eu, Şteful logofătul.
	Şi4 pentru mare credinţă, pusu-mi-am şi degetul.
	Pis ohtomvrie 27, vă leat 7160 <1651>.

	DANIC, M-rea Plumbuita, IX/4.
	Orig. rom., hârtie (30,5 x 20,5), cu trei sigilii inelare în fum fără semnături. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 496. 

229                                                       1651 (7160) octombrie 30, Bucureşti

Milostiu Bojiu, Io Matei Basarab voievod i gospodin. Davat gospodstvo mi, siiu poveleanii gospodstva mi, sluga gospodstva mi, Stoicăi logofătul, cu feciorii lui, câţi-i va dărui Dumnezeu, că să-i fie lui două heleşteae ce au făcut pre moşia lui, la sat, la Peteşti ot sudstvo Ehov. Unul easte în matca Pasări<i>, altul în matca Vănii, ce se chiamă Păsăruica, despre câmp, şi în lung, şi în lat, cu tot venitul lor ce se va alege, pentru că locul acestor două, heleşteu sterp, easte al Stoicăi logofătul denpreună cu unchiu-său, Dumitru logofătul den Peteşti, den două.
Deci când au fost acum, în zilele domniei mele, apucatu-s-a Stoica logofătu de au făcut aceste 2 helestae de iznoavă, ca să-i poată fi şi lui de folos şi de hrană ce-i va da Dumnezeu. Şi când s-au apucat Stoica logofătul să facă aceste <h>eleştae, dat-au veste şi unchi-său, lui Dumitru logofătul, şi i-au zis să dea şi el la acea cheltuială şi să ţie den două amândoi, cum easte obiceiul. Iar Dumitru logofăt s-au lepădat şi i-au zis că n-are putere să dea la cheltuială, ci el singur să cheltuiască şi singur să ţii. 
Într-aceia, Stoica logofătul, dacă au văzut că să leapădă unchi-său, Dumitru, el au făcut cum au putut şi au dat ruşilor atâta bani şi bucate, până au făcut amândouă heleştialele, şi cu pari ce au bătut la dânşile, şi cu toată cheltuiala, până s-au umplut ughi 130, tot bani gata, dentr-ale lui dereapte bucate, fără de ostenealele lui. Şi au venit şi înaintea domniei mele la divan de se-au mărturisit cum scrie mai sus. Şi încă l-au aşteptat Stoica logofătul după ce au făcut heleştaele mai mult de un an şi tot nu i-au putut da unchi-su, Dumitru, bani pre jumătate.
	Şi martori au fost mulţi boieri şi megiaşi, den sus şi den jos, anume: ot Săcşori, Stan, Aldea i Dumitru i Marin sin Duşma i Lepădat călăraş i Bogdan i Şerb i Radul popei; i ot Stoieneşti, Ştefan i brat ego, Radul Ludescul, i Mitrea ciauş i Bolesca Monta i brat ego, Vişan, i star Draghina i Paraschiva; i ot Flocoşi, Damaschin vornic; i ot Cojeşti, Calvina, Ianachi, Miho, feciori popei Borcei iclisiarh şi alţi boiari. 
	Drept aceia, am dat şi domnia mea Stoicăi logofătul ca să-i fii lui aceste două heleştae ce scriu mai sus, cu tot venitul lor, de moşie, lui şi feciorilor lui, nepoţilor, strănepoţilor lor, stătătoare în veci.
	Iar unchi-său, Dumitru, de acum înainte nimica treabă să n-aibă în heleştae, daca vreame ce n-au vrut să pue cheltuială şi strădanie alăturea cu Stoica logofătul. 
Inacov danit i isam rece gospodstva mi. 
Pis u Bucureşti, meşiţa octombrie 30 dni, ve leat 7160 <1651>.

DANIC, Ms. 1234, f. 6.
Copie modernă de Iuliu Tuducescu.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 498.

230                                                       1651 (7160) octombrie 30, Bucureşti

† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î>› Matei Basaraba voivodï i gospodin´. Davat gospodstvo mi, aceştii sărace de jupânease, anume Tudura, care au fost jupâneasa lu Tuduru stolnic Topoloveanul, ca să fie în pace casa ei, bucatele ei, de bir şi de <î>mprumuta roşilor şi de dijmă de stupi şi de gorştina de oi, de râmători, de vinărici de la podgorie ot Sac, de cai de olac, de podvoade, de mertice şi de toate nevoile. Pentru că m-am milostivit domnia mea de o am iertat, cum sânt şi alte jupânése sărace iertate, ca să să răpaose cu bună pace în zilele viiţii domni<i>i méle de toate nevoile.
	Aşijderea şi voi birari, dijmari, vinăricéri, unde-i vor fi bucatele, în bună pace să o lăsaţi, nemic val să n-aibă. Şi această carte să fie asupra tuturor cărţilor, pentru că singur domnia mea, o am iertat.
	Iar cine ar vrea să facă într-alt chip, preste ceastă carte a domni<i>i méle, acela om rea certare va avea, pentru că aşa easte învăţătura domni<i>i méle. I ispravnik, sam reçe gospodstva mi. 
Pis ¨ grad B¨k¨rewe, oxtomvrie lÃ d´ni, v´ lht #zr˜Ù <1651>.
† î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
î>› Mateü voevoda <m. p.>

DANIC, Doc. ist., CXLVII/226.
	Orig. rom., hârtie (29,5 x 20,5), sigiliu mijlociu în chinovar.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 497. 

231                                                                              1651 (7160) noiembrie 

	Adecă eu, Cârstea păharnic ot Călimăneşti, scris-am zapisul mieu la mâna nepotu-mieu, Cârstii cupilul, feciorul căpitanului Gherghie ot Râmnic, ca să-i fie de mare credinţă la mâna lui, cum să să ştie că i-am dăruit când l-am botezat, cu trei funi<i> de ocină de la Plăsosiu din otar până în otar, ca să fie moşie stătătoare, lui şi feciorilor lui car<e> Dumniizeu i va da, ohabnic în véci şi ca să aibu şi eu pomană de din sus şi mulţămită. 
Iar cine să va scula, ori den feciorii miei, or din alte rude al<e> méle, să n-aibă nici o treabă, pentru că i-am dat pentru pomana şi pentru sufletul mieu. Iar cine va călca această pomană car<e> am dăruit eu nepotu-meu, Cârstei, care scrie mai sus, acila om să fi<e> blăstimat şi de mine şi d<e> Dumnezeu şi să fie afurisit de 318 oteţi ije vă Nicheia.
	Şi mărturii încă au fost: Bosancea iuzbaşa ot Râmnec şi Gherghie Tărâţă iuzbaşa ot tam şi Ursu iuzbaşa ot tam şi Sava ot Călimăneşti şi Matei ot Puţintei şi Ion ot tam. 
Şi pentru credinţa, ne-am pus toţi dégetele, ca să să crează.
	Şi am scris eu, popa Andrei.
	Pis measeţa noiemvrie […] zile, leat 7160 <1651>.
		† Eu popa Andrei.
		† Eu Cârstea păharnic.
		† Eu Bosancea iuzbaşa.
		† Eu Ursu.
		† Eu Gherghie.
		† Eu Sava.
		† Eu Matei.
		† Eu Ion.

	Transcriere la Institutul de istorie „Nicolae Iorga” după un original aflat la Muz. de Ist. şi Artă al Mun. Buc., cotă veche nr. 1577/D. 
Orig. rom., hârtie, astăzi pierdut.

232                                                                            1651 (7160) noiembrie 1

† Adecă eu, Mâţâcan, fecior lui Cârstii den Cosmubeşte, împreună cu frate-mieu, Ştefan, şi cu mumă-me, Buica, dat-am zapislu nostru la mâna unchi-mieu, Vetrii, ca să fie de bună credinţă, cumu să se ştie că i-am vândutu noi unu pogonu şi pol de vie în delu Cândeştilor, în Strimta, direptu taleri 16, ca să-i fie moşâe stătătoare lui şâ feciorilor lui şâ nepoţilor cari-i Dumnezeu i va da, în veci. Şâ i-am vândutu noi, d-a noastră bunăvoie, fără de nici o silă. Şâ cându i-am vândutu, fost-au şi alţi oameni buni mărturie, carii vor iscăli mai jos, anume. Şi păntru cridinţa, ma<i> jos pusu-ne-m iscăliturile, ca să să crează.	Na eme: 
Eu Albul ot Cândeşti.
		Eu Neagoe ot tam.
		Eu Măţăcan.
		Eu Paraschiva, sluga Iorgăi.
		Eu Ştefan.
		Eu Buica.
		Eu Neagoe sini Ţachii.
		Eu Dumitru sin Fătul.
		Eu Stanciul pârcălabul Iorgăi.
	Noiemvrie 1, 7160 <1651>.
	
	DANIC, Doc. ist., CXCVI/ 110.
	Orig. rom., hârtie (18 x 15), cu nouă amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături.

233                                                                            1651 (7160) noiembrie 1

	† Adică eu, Stoica, fratele lu Băilă, den sat dân Boténi, dă lângă Zăvoiu, dân Vlaşca, scriiu şi mărturisescu cu acestu zapis al mieu, să fie dă credinţă la mâna jupânului Bunii vel slujer, ca să să ştie că dă în trei funi<i> de ocină ce sânt în sat în Boténi, iar 1 fune, fost-au a mea şi a frăţine-miiu, lu Băilă. Ci frate-miiu, Băilă, se-au vândut rumân cu feciorii lui şi cu toată moşiia lui, jupânului Bunii vel slugér. Iar eu m-am tocmit cu jupânul Bunea vel slujer dă i-am vândut toată partea mea de ocină dăn hotar până în hotar, însă numai ocină stearpă, fără rumâni, să ţii dumnealui funea noastră dăplin.
	Şi m-am tocmit cu dumnealui dă bunăvoia mea, deript bani 1600. Şi mi-au dat aceşti bani toţi dăplin în mâna mea. Şi eu am făcut acestu zapis, să fii la dumnealui, ca să-i fie moşii dumnealui şi coconilor dumnealui, în véci.
Şi păntru credinţa, în loc dă pécéte, am pus dégetul cu cirnélă.
	Şi mărturii, cari-şi vor puni piceţile şi iscăliturile mai jos. 
	Pis Gherghe logofăt ot Târgovişte, measeţa noiembrie 1 dni vă leat 7160 <1651>.
		 Stoica.
		 Eu popa Voislav
		† Bratul logofăt
		† Dumitru logofăt Boldiciu, mărturie.
		 Stoica Şerbanovici mărturie.

DANIC, Doc. ist., CCXCIX/141.
	Orig. rom., hârtie (28 x 19), cu o amprentă digitală pusă în dreptul numelui lui Stoica. 

234                                                                            1651 (7160) noiembrie 6

	† Adecă eu, Leaotă şi Dode şi Dobre, scrim şi mărturisim cu aciast zapis al nostru, ca să fie de credinţe la mâna jupânului Bunei vel slujer, cum să să ştie că noi am fostu megiiaşi pre moşiile noastre, iar cându au fostu acum, în zilele domnu nostru, Io Mateiu Basarab voievod, venit-am noi, de bunăvoe a nostră de ne-am vândut jupânului Bunei vel sluger să-i fim rumâni noi şi cu feciorii noştri.
	Însă eu, Leaotă, şi cu feciorii miei, Vişan i Radul, luat-am bani gata 6 600 şi împreună şi cu moşiia mea cu toată den sat den Finţeştii de Jos ot sud Tel<e>orman, de preste tot hotarul; şi eu, Dode, şi cu feciorii miei, Oana i Tudor, şi cu câţi voi face, am luat bani gata 4 400 şi cu toată moşiia mea ot Preoteşti de pre Valea Câinelui, de preste tot hotarul; şi eu, Dobre ot Slăveni<i> Cnezi şi cu toată moşiia mea de acolea care m-am pomenit, în Orbească, cu feciorul mieu, Ion şi cu câţi voi face, am luat bani gata 3 200.
	Şi ne-am vândut de bunăvoie a noastră, fără nici o silă de cătră dumnealui. Şi ne-am luat toţi banii deplin, cum scrie şi mai sus. 
	Ce pentru credinţa, dat-am acestu zapisu la mâna dumnealui. Şi ne-am pus şi dégetele în loc de peceţi.
	Şi mărturie, ceşti boiari şi megiiaşi, carei ş-au pus peceţile şi iscăliturile într-acestu zapis.
	I napisah az, Radul logofăt, ucenicu <lui> Lepădat logofet.
	Measeţa noembrie 6 dni, vă leat 7160 <1651>.
		† Eu Dode.
† Eu Leaotă.
† Eu Dobre.
† Eu Staico logofăt <din > Orbisca
† Eu Radul logofăt ot Băţcoveni
† Vălcul ot Balaseni.

	DANIC, Col. Nicolăiasa, I/ 9.
	Orig. rom., hârtie (29 x 20), cu trei amprente digitale puse în dreptul semnăturilor lui Dode, Leaotă şi Dobre.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 499. 

235                                                                          1651 (7160) noiembrie 8

	† Adecă eu, Cârstea spătar de Mălăieşti cu soţiia mea, anume Neacşa, scriem şi mărturisim cu zapisul nostru de mare credinţă la mâna părintelui ep<i>sc<o>pului chir Serafim de la Buzeu, pentru c-au fost luat un ţigan al nostru, anume Costandin, pre o ţigancă a piscupiei de la Buzău încă în zilele părintelui ep<i>sc<o>pului chir Stefan. Iar când au fost acum, în zilele părintelui lu Serafim, eu am venit cu cartea domnească să iau ţiganul sau să-m dea schim<b>. Deci, neîndurându-se părintele să spargă sălaşul, datu-mi-au pentru Costandin ţiganul1 şi pentru un copil al lui mic de ţâţă, alt nume, alt ţigan, anume Crăciun, den ţigănia episc<o>piei, ficior lu Lisei ţiganul. Şi mi-au dat bani gata ughi 13 şi 1 cal. 
Deci într-aciia, deaca ne-m tocmit noi dă bunăvoie şi mi-au dat părintele schimbu şi banii ce scriu mai sus şi un cal, făcutu-i-am şi noi zapisul nostru la mâna sfinţiei lui, ca să aibă a-l ţinea de moşie pre Costandin ţiganul şi pre copilul lui ce scrie mai sus, de niminea val sau băntuială episcopia pentru Costandin sau pentru copilul lui să n-aibă, pentru că ne-am tocmit noi cu părintile de bunăvoia noastră. 
	Şi la tocmeala noastră fost-au împreună cumnatu-miu, Caraton aldămăşar, şi mărturie. Şi déci mărturie: Gherghe spatar şi Moisi spatar i Popescul spatar şi Grigorie iuzbaşa şi popa Mihai de la episc<o>pie i fiiu-său, Mihai, căl<u>gării de la ep<i>sc<o>pie: Serghie eclesiarhul i Ghelasie dicheiu i Nicolae diiacon igumenul de la Aluniş, i ş-alţii.
I napisax Mixail rasodil. Pis noemvrie iÕ dne, let #zr˜Ù <1651>.
		† Cârstea spătar.
Necşa.
		Caraton.

DANIC, Doc. ist., CXXIV/94. 
Orig. rom., hârtie (29,5 x 20), cu trei amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături.

EDIŢII: Potra, Contrib. ist. ţiganilor, p. 236-237 (nr. 43); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 500. 

236                                                                          1651 (7160) noiembrie 8

	† Adecă eu, jupana Dumitra vor<niceasa> şi cu feciorii mei, anume: Ivaşco i Radul peharnic i Albul peharnic, Dragomir spătar, scris-am zapisul nostru, ca să fie de mare credinţă la mâna lui Ventilă şâ la mâna Ancăi ot Grebleşti, cum să să ştie că ne-amu tocmitu de a noastră bunăvoie cu dumnelor de le-amu vândutu parte noastră de moşie de la Între Boilă, însă délniţa lui Dan toată şi a lu Vâlcan jumătate, de peste tot hotarul, şi den câmpu şi den pădure şi den apă şi den munte, ca să le fie moşie lor şi feciorilor lor. Şi însă ne-amu tocmitu dereptu bani gata 2400.
	Şi la tocmeala noastră fost-au mulţi me[giaşi măr]turie, a[nume D]4an schilerul şi Dumit[ru…]4, Dumitru But[e]4 şi Dumitrelu […]4.
	Noiemb[rie]4 8 zile, leat 7160 <1651>.
		Eu jupâneasa Dumitra.
		Dragomir spătar.
		Eu Ivaşco, sin jupâneasa Dumitra.

	DANIC, Doc. ist., DCCXXX/117.
	Orig. rom., hârtie (33 x 24), cu trei sigilii inelare puse în dreptul semnăturilor. 
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 501.

237                                                                          1651 (7160) noiembrie 9

	† Adecă eu, Mare[<ia c>]ălugăriţa, făcut-am acesta al mieu zapis, să fie de mare credenţe la mâna popei lu Ion şi a frăţene-său, lu Cernat, şi la mâna lu Necuară şi la mâna lu Nuvac, cum le-am vândut eu, de a mea bonăvoie partea mea de ocină de în sat, până în Piatra Ceslăului, de pre hotarul totosescu, dereptu bani gata 2000, căce că-m sântu fraţi pre moşei, căce că easte moşiia de la tate-mieu a patra parte den ocina totosească. Iară feciurie miei, popa Negoiţă şi popa Vidraşcu, şi nepoţei miei care vor fi, să n-aibă treabă a <în>toarce banie, că nu m-au căutat la vréme de nepoteare [ş]1i de slăbicione, ce am făcut de m-au10 umplut scârna şi am flămânzit, ce [nu]1 m-au9 căutat feciorii miei, ce mi-am vândut partea5 mea de ocin[ă iar feciorii miei]1 de vor vrea să [întoarcă]1 banii, voiu trage eu pâră, călugăriţa, cu denşei, căce eu m-am dus la mănăstere la Aninoasa să-m închin moşiia mănăstirei, să mă caute, iară fraţei miei m-au întorsu şi m-am tocmit co ei.
	Mărtoriei, molţe oameni bon<i> fost-au: ot Jugorani, popa Gheorghei, Istratei Neagol, Vlad<u>lu lu Ignat, Costin, Stoica i Simnicoară, Neacşol, Vlad i Dan i Radulu popei lu Totos i Vlad popei lu Gheorghe, Ion meşterul i Vasilei i Moşat, Poten. 
	Pis measeţa noiemvrie 9 dni, vă leat 7160 <1651>.
	Pentru credinţa am pos pecéte. 
		Eu Mareia.

	DANIC, M-rea Sf. Apostoli II/10.
	Orig. rom., hârtie (32 x 20,3).
	Copii, ibid.: II/44, f. 5 (nr. 119); ms. 184, f. 138v (nr. 119).

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 503.

238                                                                          1651 (7160) noiembrie 9

	† Adecă eu, Mihăilă postelnic ot Mireani, scris-am acest al miiu zapis, ca să fii de mare credinţă la mâna lui Mihălachi spătar, cum să să ştie că i-am vândut dumnealui 80 di stânjeni, să fii dumnealui moşie ohabnică, dumnealui şi coconilor dumnealui şi [coc..i], câţi Dumnezeu i va dărui.
	Şi când am scris eu acestu zapis, fost-au mulţi boiari mărturie, anume: Pantelim[on egumenul]3 de la Babele i Radul postelnic ot Bucşani.
Şi am [scris eu, Sta]3nciul [apro]3dul. 
	Pis noiembvrie 9 dni, leat 7160 <1651>.
		† Mihăilă postelnic.
		Pantelimon.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., CXX/3.
	Orig. rom., hârtie (18,5 x 20), cu o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii lui Pantelimon.

	Reg., Cat. doc. , vol. VII, nr. 502.

239                                                                          1651 (7160) noiembrie 10

	† Adecă eu, popa Vasilie şi feciorii Fătului şi popa Tudosie, scris-am zapisul nostru, ca să fie de mare credinţă la mâna Oncii ot Muşcel, cum să se ştie că e-m vândut noi, aceşti fraţi ce scrie mai sus, Oncii 2 pogone de ţelină; însă să se ştie la Vale Părului, za 300 de bani gata. 
Şi e-m vândut noi aceste 2 pogone Oncii de a noastră bunăvoie, ca să-i fie Oncii moşie, lui şi feciorilor lui, moşie ohabnică. Şi cându se-u făcut această tocmelă, fost-au mulţi oameni buni şi boieri, anume: ot Muşcel Dragomir iuzbaşa i Negoe ot tam i Cârstien ot Vale L[up]ului şi mulţi omeni buni demprejurul locului, aldămăşari, den sus şi den jos.
	Pis meseţa noiemvrie 10 dni, leat 7160 <1651>.
	Pis az, popa Todosie
		Eu Radul
		Eu popa Vasilie
		Eu Dumit<ru>
		Eu Stan
		Eu Sta<n> Stepan.

	DANIC, M-rea Cotroceni, XVII/69.
	Orig. rom., hârtie (18,5 x 19), cu o amprentă digitală pusă în dreptul numelui lui Radul. 
	Copie, ibid., ms. 692, f. 249v.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 504.

240                                                     1651 (7160) noiembrie 11, Târgovişte

† Adecă noi, megiiaşii ot Dol Bărboşi, de lângă sfânta mănăstire Căldăruşanii, hram Svhtago veliçkago muçenika mirotoçvago Dimitrie ot sudstvo Elhov, anume: Agaton cu fraţii mii, cu Mihaiu, şi eu, Bălcea, cu frate-mieu, Neagul, şi Staico şi Fătul şi Stan sân Nedelcăi şi Costandin sin Ancăi, şi Anghelina, nepoata Nedelcăi, scriem şi mărturisim cu acesta al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la sfânta şi dumnezeiasca mănăstire la Căldăruşani şi la mâna părintelui egumenului Varlam şi a tot soborul, ca să să ştie cum am avut ocină, noi, aceşti megiiaşi ce scriem mai sus, ocina satului Bărboşilor de Jos, toată ocina, den hotar până în hotar, den câmpu, den pădure, den apă, cu tot venitul ocinăi, însă stânjini 1 940.
	Şi tot au fost pre seama noastră cu bună pace. Iar când au fost acum, în zilele domnu<lui> nostru, Io Matei Basarab voievod, noi, de bogate nevoi, o am făcut vânzătoare. Deci fiind această moşie lângă sfânta mănăstire Căldăruşanii, cum scrie şi mai sus, făcut-am tocmeală cu părintele Varlam, egumenul, de o am vândut mănăstirii în preţ za ughi 194 bani gata, noi, de a noastră bunăvoie, fără de nici o silă. Însă moşiia, pământul cu tot venitul, fără de rumâni, ca să fie mănăstirii Căldăruşanii, de moşie şi de hrană şi de folos şi ctitorilor pomeană de vecie. Şi ne-au dat părintele egumenul toţi banii gata, în mâinile noastre, de am făcut ce ne-au trebuit şi ne-am plătit nevoile, ca să-i poată fi moşie stătătoare, ohabnică, în veac. Şi ne-au scos costande 2, birul.
	Mărturie, toţi boiarii divanului, mari şi mici, carii-şi vor pune ei, fieşcarele, iscala cu mâna lor.
	Aceasta am scris, ca să să ştie şi să să crează în tot locul. 
Şi pentru mai adevărată credinţă, ne-am pus şi noi deagetele mai jos, în loc de peceţi.
Pis D¨mitr¨ logof´t BoldïçÓ ¨ grad Trßgoviwi, mhseca noemvrie aïÃ d´ni, i ot Adama daÈe d› n´nh, v´ lht #zr˜Ù <1651>.
		Agaton.
Mihai.
Belcea.
Neagul.
Staico.
Fătul.
Stan.
Costandin.
Anghelina.

	DANIC, M-rea Căldăruşani, XXXV/14.
	Orig. rom., hârtie (43,5 x 29), cu nouă amprente digitale, cîte una pusă în dreptul fiecărei semnături. 
	Copii, ibid.: XXXV/5 (nr. 2); Doc ist., XX/242; Doc. ist., CMIV/20; CMLXXII/62; ms. 721, f. 663-664.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 507; menţ., Furtună, Ucenicii stareţului Paisie, p. 28.

241                                                                          1651 (7160) noiembrie 11

	Adecă eu, Stan, şi cu frate-mieu, Andreiu, scris-am zapisul nostru la mâna Pârvului, ca să fie de mare credinţă, cum să să ştie că i-am vândut o părticea de vie ce am mai avut în Gruiul Florii <la Scăuiani>.
	Şi o am vândut de a noastră bunăvoie şi cu voia nepoţilor noştri, feciorii fratelui nostru, Şărbu, drept bani gata 900, ca să-i fie lui ohabnică şi fraţilor lui.
Şi o am vândut fără dă vinăriciu, ca să nu aibă Pârvul nevoe dă vinăriciu. 
	Şi mărturii: Stanciul iuzbaşa, şi popa Stanciul ot Berindeşti, şi popa Preda ot Harişu, şi Tănasie ot Rămnic, şi Preda.
	Şi am scris eu, popa Dan.
	Pis meseţa noemvrie 11 dni, leat 7160 <1651>.
		Eu Stan. Eu Andreiu. Eu Dumitru, vânzători.

	DANIC, Ms. 712, f. 504v.
	Copie rom.
	Alte copii ibid: mss. 209, f. 174v-175; 215, f. 207-207v; 2168, f. 203v; DJAN Dolj, ms. 4, f. 130; DJAN Vâlcea, ms. 150, f. 77v. 
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 508; rez., Tezaur vâlcean, p. 180, nr. 500.

242                                                                          1651 (7160) noiembrie 12

	† Adecă eu, Stan şi cu frate-miu, Préda, ficiorii Pârvului din Izvore, scris-am zapis<u>l nostru la mâna jupânului pârcălabului Necolăi den Glogova şe a ficiorilor dumnelui, cum să se ştie când a fost acum, în zelile domnâ nostru, Io Matei voievod, iar noi ni-am tocmit cu Necula pârcălabul de i-am vândut parte noastră den ocină den Gârbovi, toată cătă să va alege. Şi am luat bani gata în mânele noastre, însă ughi 17.
Şi am vândut aciastă moşie de a noastră bunăvoie, fără de nice o silă şi cu ştira totor megiaşelor dempréjurul locului.
	Şi la tocmela noastră fost-au omeni buni mărturie: Frăţilă din Gârbovi, Bălaci ot tam, Miera ot tam, Dumitru Văga ot Răşină şi Opra pârcălabul şi Ivan şi Giurca şi Stoica şi alţi megi<a>şi.
	Şi pentru credinţă pusu-n-am degetele mai jos, pentru credinţa, ca să se crază.
	Pis noiembrie dni 12, leat 7160 <1651>.
		Eu Stan.
		Eu Préda.
		Stamatie păharnic.

	DANIC, Doc. ist., CCLXXXI/2.
	Orig. rom., hârtie (30 x 21).

	Menţ., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 505, 506.

243                                                                        1651 (7160) noiembrie 13

† Adecă eu, Mihalce şe Stoica sân Bărteţ, scris-am acesta al nostru zapis, ca să fii de mare credinţă la mâna lui Ursei şă a fiiu-său, Gheorghie, pentru căci să să ştie că i-au fost datoriu tată-nostru, însă ughi 5. Noi într-altu chip n-am făcut şi1 a<m> plăti<t>, ce ne-m sculat de ne-m datu parte noastră de moră care sântemu fraţi pe dânsa, însă de la Jideni; şi1 o-m dat-o de a noastră2 bunăvoie, fără de neci o silă. 
Şi1 cându am scrisu noi acesta al nostru zapis, fost-au şi1 mare mărturie, pre nume: Ghine ot Gradeştii şi1 Mane sin Ţincule şi1 Necula brat <ego>, şi1 Glegorie sin Cămârzan, şi1 Şerban sân Melintei şi1 Costaden şi1 Ghinţea.
Şi1 am scrisu eu, Misail.
Pis noemvrie 13 dni, vă leat 7160 <1651>.
	Mihalce.
	Stoica.

DANIC, M-rea Rm. Sărat, II/14.
Orig. rom., hârtie (20,3 x 15), cu două amprente digitale puse în dreptul celor două semnături.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 510.

244                                                                          1651 (7160) noiembrie 13
	
† Adecă eu, Vâlcul cu feciorii mii, Staico i Trifa i Ionaşco i Radul, ot Gor Orbeasca ot Teleorman, scriem şi mărturisim că acesta al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna jupan Bunei vel slujer, ca să să ştii când au fost acum, în zilele domnu nostru, Io Matei Basarab voievod, fiind noi megiiaşi cu moşia noastră, venit-am la dumnealui, la sulgeariul Bunea, de m-am vândut rumân cu feciorii mii ce scriu mai sus şi ce-m va da Dumnezeu şi cu toată moşiia mea den Orbeasca de Sus, den câmpu, den pădure, den apă, den şăzutul satului, despre tot hotarul za 6 480 aspri gata.
	Şi am luoat toţi banii deplin în mâinile noastre, ca să-i fim dumnilui rumâni de moşie ohabnici coconilor în veaci.
	Mărturie: jupan Ghierghii vistier, jupan Costandin sardar i Ghinea cupeţu i ot Orbeasca, Staico logofăt, i Vâlcul logofăt ot Balosin şi alţi boiari.
	Pentru credinţa, mi-am pus dégetul mai jos.
	Pis Dumitru logofăt Boldiciu u Bucureşti.
	Noemvrie 13 dni, vă leat 7160 <1651>.
		Eu Staico logofăt <ot> Orbesca
		Eu Radul logofăt ot Bâţcoveni
		Vâlcul ot Balosin
		[Costandin...] sărdar
		Sava logofătul
Gginos Iwnon martiroj.

	DANIC, Col. Nicolaiasa, I/ 10.
	Orig. rom., hârtie (29 x 20), cu o amprentă digitală pusă în afara listei de nume.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 511.

245                                                      1651 (7160) noiembrie 13, Bucureşti

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› MateÓ Basaraba voevodï i gospodinß vßsoi Jemli Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïÓ povelhnïi gospodstva mi slÁga gospodstva mi, Preda pexarnik, i ÈÁpanicev ego, Stoænev, dßwïra Lepedatov kßpitan, i sßs s¥novi ix, eliceÈe Bogß darovax, ækoÈe da sÁt im ›t vshx dhdine i veçinïi i aciganïi tßstom sÁ, Lepedatov kßpitan, vßs nadvoa› sßs ÎÁrom sÁ GÓra i sßs ÈÁpanica ego, Marïa, dßwera Lepedat kßpitan, ›baçe na ime: ›t CigÁrewi, sßs veçinïi, polovin; i ›t Tßrnava, çast Lepedatov kßpitan, polovino; i ›t XÁreji, çast Lepedatov kßpitan, polovino; i ›t Bßrja, ›t çast ego, polovino; i ›t acigani, i ›t skÁliwi, i ›t vshx vßs polovino. Ja neÈe est sïi viÎe reçeii ›çine i acigani bili sÁt Lepedat kßpitan ja pokÁpenïe, po neini pravi aspri ›t mßka ego i vßsdrßÈal est sßs dobro mirno.
	A potom kßda est bil nßnh, vß dnïi gospodstva mi, na sßmrßt Lepedatov kßpitan, ›n est prijovil svhwenici i bolhri, tere est Átakmil vßs rabote ego i ›stavil est i dßwerove ego, Stoænev, ÈÁpanica Predev pexarnik i Marïev, ÈÁpanica GÓrev, vshx dhdïnove ego, i veçini i acïgani, da drßÈit vßs nadvoa›, ækoÈe dve sestri.
	A poslh, po sßmrßt Lepedatov kßpitan, a ÈÁpanica ego, Voika, kÁpno sßs jetom sÁ, GÓra, ›ni nhst xothl dago ›stavil kako est bil Ástroil mrtvom, a nÁ est xothl da drßÈit vßs ›ni. Vß tom, slÁga gospodstva mi, Preda pexarnik, kÁpno sßs ÈÁpanica ego, Stoæna, dßwera Lepedat kßpitan, ako vidhl sice ta krivostïÓ, ›ni prïidet pred gospodstva mi, Á velikïi divan, tere est pokaj<ax> japis dÁxovnikÁlov Lepedatov kßpitan, na ime popa Kero, i proçïi bolhri, na ime2 ManÁl prßkßlab ›t BÁkÁrewi, i popa Marko, i ÆnÓ kÁpecÁ, i Radõl ÓjbaÎa, i DÁmïtrÁ prßkßlabÁl ›t Dvor, i NekÁla vatax ›t Vßrßcï, i mnoqi lÓdïi.
Vß tom, i gospodstvo mi, sßm gledax i sÁdix po prava i po jakon BoÈïÓ, kÁpno sßs vsixmi poçtenimi pravitelïi gospodstva mi, i nhst vßsxothl gospodstvo mi da vßlhjil vß kletfo mßrtvom, nß sßm dal i gospodstvo mi slÁga gospodstva mi, Predev pexarnik i ÈÁpanicev ego, Stoænev, dßwira Lepedatov kßpitan, ækoÈe da imat drßÈatï ›t vshgo dhdine tßstom sÁ, Lepedatov kßpitan, viÎe reçeni, i ›t acïgani, i ›t vßs, nadvoa› sßs ÎÁrom sÁ, GÓra, i sßs ÎÁram sa, Marïa, kako est bil ›stavil Lepedat kßpitan na sßmrßt ego, sßs æjik ego, i po  mnogo valovanïe da ne imat. Ppoçto radï prïidet pred gospodstva mi, Á divan, i popa Kero, dÁxovnikÁl Lepedat›v kßpitan, i bolhri viÎe pis, tere est svedïtelstvoval sßs Ásta ix kako est ›stavil Lepßdat kßpitan da drßÈit dßwerex ego viÎe reçeni vßs nadvoa›, mnogo i malo, i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i svedïtelïi postavixom gospodstvo mi2 ÈÁpan Gï›rma velikïi ban Kralevskago i ÈÁpan Dragomir velikïi dvornik i ÈÁpan RadÁl vel logofet i ÈÁpan Ginh velikïi vistïær i ÈÁpan DïikÁl velikïi spatar i ÈÁpan BarbÁl vel stolnik i ÈÁpan RadÁl Mixalça velikïi komis i ÈÁpan Xrija vel pexarnik i ÈÁpan K›standin vel postelnik. I ispravnik, Oõdrewe NastÁrel vtorïi l›g›fet.
	I aj, DÁmitrÁ BoldïçÓ, napisax vß nastolni grad BÁkÁrewi, mhseca noemvrïe g‹ï d´ni, i ›t Adama daÈe d› nßnh vß sego pisanïe, teçnïa lhtom, vß lht #jrÃÙ.
î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodin.
		î› Matei v›ev›d <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Românească. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele slugii domniei mele, Preda paharnic, şi jupânesei lui, Stoianei, fiica lui Lepădat căpitan, şi cu fiii lor, câţi Dumnezeu le-a dăruit, ca să-i fie din toate dedinele, şi vecinii, şi ţiganii socrului său, Lepădat căpitan, pe din două cu cumnatul lui, Ghiura, şi cu jupaniţa lui, Maria, fata lui Lepădat căpitan, însă anume din Ţigureşti, cu vecinii, jumătate, şi din Târnava, partea lui Lepădat căpitan, jumătate, şi din Hurez, partea lui Lepădat căpitan, jumătate, şi din Bârza, din partea lui, jumătate, şi din ţigani, şi din scule şi din toate tot jumătate. 
Pentru că aceste mai sus-zise ocine şi ţigani au fost lui Lepădat căpitan de cumpărătură, pe ai săi adevăraţi aspri, din munca lui, şi le-a ţinut cu bună pace, iar după aceea, când a fost acum, în zilele domniei mele, la moartea lui Lepădat căpitan, el a chemat preoţi şi boieri, de a tocmit toată munca lui şi a lăsat şi fiicelor lui, Stoianei, jupaniţa lui Preda paharnic, şi Mariei, jupaniţa lui Ghiurea, toate dedinele lui, şi vecini şi ţigani, ca să le ţină toate pe din două, ca două surori. 
Iar după moartea lui Lepădat căpitan, jupaniţa lui, Voica, împreună cu ginerele ei, Ghiura, nu au vrut ca să lase cum a aşezat mortul, ci au căutat ca să ţină tot ei. Atunci, sluga domniei mele, Preda paharnic, împreună cu jupaniţa lui, Stoiana, fiica lui Lepădat căpitan, dacă au văzut astfel această strâmbătate, au venit înaintea domniei mele, în marele divan, de au arătat zapisul duhovnicului lui Lepădat căpitan, anume popa Chero, şi al altor boieri, anume: Manul pârcălab din Bucureşti şi popa Marco şi Ianiu cupeţul şi Radul iuzbaşa şi Dumitru pârcălabul de curte şi Necula vătaf din Vărăţi şi mulţi oameni. 
Întru aceasta, şi domnia mea, singur am cercetat şi am judecat, după dreptate şi după legea lui Dumnezeu, împreună cu toţi cinstiţii dregători ai domniei mele, şi n-am vrut domnia mea ca să intru în blestemul mortului, ci am dat şi domnia mea slugii domniei mele, lui Preda paharnic, şi jupaniţei lui, Stoianei, fiica lui Lepădat căpitan, ca să aibă a ţine din toate dedinele socrului său, lui Lepădat căpitan, mai sus zise, şi din ţigani şi din toate, pe din două cu ginerele său, Ghiura, şi cu cumnata sa, Maria, cum a lăsat Lepădat căpitan la moartea lui, cu limba lui, şi mai multă învăluială să nu aibă. Pentru că a venit înaintea domniei mele, în divan, şi popa Chero, duhovnicul lui Lepădat căpitan, şi boierii mai sus scrişi, de au mărturisit cu gura lor cum a lăsat Lepădat căpitan, ca să ţină fiicele lui, mai sus zise, totul pe din două, mult şi puţin, şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Ghinea mare vistier şi jupan Diicul mare spătar şi jupan Barbul mare stolnic şi jupan Radul Mihalcea mare comis şi jupan Hriza mare paharnic şi jupan Costandin mare postelnic. Şi ispravnic, Udrişte Năsturel al doilea logofăt.
Şi eu, Dumitru Boldiciu, am scris, în cetatea de scaun Bucureşti, luna noiembrie 13 zile, şi de la Adam până acum, la această scriere, cursul anilor, în anul 7160 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
	Matei voievod <m. p.>

DANIC, M-rea Zlătari, VII/4.
Orig. slav, hârtie (44 x 29,5), sigiliu mijlociu, timbrat, cu timbru mobil.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 509.

246                                                                        1651 (7160) noiembrie 20

	† Scris-am eu, Stoica Băştoia, acesta al meu zapis, să fiia de mare crédenţă la mâna părintelui arhămandrit chir Leontiia, năstavnicul sfintei mănăstiri Argeşului, cum să <să> ştiia că i-am vândut un loc în Cornet, pă lângă drum, în jos, până în locul Albului. Şi i l-am vândut de a me bunăvoia, drépt bani ga<ta> aspri 200. Şi la tocmela nostră, fost-au mulţi omeni buni, anume: Badea judeţul cu 12 pârgari, i popa Dragomir, i Vasiliia călugărul, i Vladul ot Loleşti, i Nedélco părcălabul ot tam, i Albul Ghionoiul ot tam, Ion Belescul ot tam.
	Şi pentru crédinţa, pusu-ne-m şi peceţili.
	Pis measeţa noemvrie 20 dni, vă leat 7160 <1651>.
		† Eu Stoica Băştoia.
	
	DANIC, Ep. Argeş, VI/ 14 (nr. 1).
	Orig. rom., hârtie (30,5 x 21), scris pe acelaşi suport cu următoarele trei documente din volum. Are o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii.	

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 512.

247                                                                          1651 (7160) noiembrie 20

	† Scris-am eu, Dumitru postelnic Bechescul, acesta al meu zapis, să fie de mare crédinţă la mâna părintelui arhimandrit chir Leontiia, năstavnicul sfintei mănăstiri Argeşului, să să ştiia cum că i-am vâ<n>dut 2 locuri în Lazuri, în sat în Goleşti, un loc lângă viia Radul<ui> logofăt, altul den jos de Stoica, iar în Lazuri. Şi i le-m vândut de a me bunăvoia, dreptu bani gata, aspri 750. 
Şi la tocmela noastră, fost-au mulţi oameni buni, anume: Badea judeţul cu 12 pârgari, şi uncheşul Vladul star ot Goleşti i Nedelco pârcălabul ot tam i Albul Gheonoiul ot tam Ion Belescul ot tam i Stoica Băştoia.
	Şi pentru crédinţa, pusu-ne-m şi peceţili.
	Pis measeţa noiamvrie 20 dni, vă leat 7160 <1651>.
		† Eu Dumitru postelnic Bechescul.

	DANIC, Ep. Argeş, VI/ 14 (nr. 3).
	Orig. rom., hârtie, scris pe acelaşi suport cu doc. Ep. Argeş, VI/ 14 (nr. 1, 2, 4). Cu o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 514.

248                                                                          1651 (7160) noiembrie 20 

	† Scris-am eu, Ion Belescul, acesta al meu zapis, să fie de mare crédenţă la mâna părintelui arhimandrit chir Leontiia, năstavnicul sfintei mănăstiri Argeşului, să să ştiia cum i-am vândut un locu în sat în Goleşti, în Cornet, lângă Stoica, pe den sus de drum, până-n branişte. Şi i-o am vâ<n>dut de a me bunăvoia, dreptu bani gata, aspri 200.
	Şi la tocmela nostră fost-au mulţi omeni buni, anume: Badea judeţul cu 12 pârgari i popa Dragomir i Vasiliia călugărul i Vladul star ot Goleşti i Nedelco pârcălabul ot tam i Albul Gheonoiul ot tam i uncheşul Stoica Băştoia ot tam.
	Şi pentru credinţa, pus-am şi peceţili.
	Pis noemvrie 20 dni, vă leat 7160 <1651>.
		† Eu Ion Belescul.

	DANIC, Ep. Argeş, VI/ 14 (nr. 2).
	Orig. rom., scris pe acelaşi suport cu doc. Ep. Argeş, VI/ 14 (nr. 1, 3, 4). Cu o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii. 
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 513. 

249                                                                         1651 (7160) noiembrie 20

	† Scris-am eu, Stoica Ciofrângenul, acesta al meu zapis, să fie de mare crédinţă la mâna părintelui arhimandrit chir Leontiia, năstavnicul sfintei mănăstiri Argeşului, cum să să ştie că i-am vândut 2 locuri den Lazuri lu Dumitru, până în răzoru Stanciului al Stănaia<ei>. Şi i le-m vândut de a me bunăvoia, dreptu bani gata, aspri 600.
	Şi la tocmela nostră, fost-au mulţi omeni buni, anume: Badea judeţul cu 12 pârgari, uncheşul Vladul star ot Goleşti i Nedelco pârcălabul ot tam, Albul Gheonoiul, Ion Belescul i Stoica Băştoia.
	Şi pentru crédinţa, pusu-ne-m şi peceţili.
	Pis noiamvrie dni 20, vă leat 7160 <1651>.
		† Eu Stoica Ciofrângenul.

	DANIC, Ep. Argeş VI/ 14 (nr. 4).
	Orig. rom., scris pe acelaşi suport cu doc. Ep. Argeş, VI/ 14 (nr. 1, 2, 3). Cu o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 515. 

250                                                                          1651 (7160) noiembrie 20

Adecă eu, Negruş, dat-am zapisul mieu la mâna lui Ion, ca să fie de mare credinţă, precum să să ştie că i-am vândut lui Ion din Păcăleşti 1 răzor de ocină din Ghimpineasca din Jos, pă lângă hotarul Gălbinescu, în lungul ocinei, din câmp şi din apă şi din pădure, din hotar până în hotar.
Şi au dat aspri 150 gata.
Şi mărturie: din Păcăleşti, Ştefan şi Bădica şi Fătul şi Şteful.
Pis measeţa noiembrie 20 dni, leat 7160 <1651>.

DANIC, Ms. 366, f. 24-24v.
Copie rom.
Altă copie ibid., ms. 173, f. 204v.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 517.

251                                                                         1651 (7160) noiembrie 21

	† Adecă eu, Dobra, împreună cu fiiu-mieu, Iane sin Pampului, scris-am zapisul nostru ca să fie de mare credinţă la mâna lu Ion vătah, cum să să ştie că i-am vândut noi parte noastră de loc de în Gruiul Predei, cât să va alege parte noastră, pre bani gata 90, să-i fie dumnelor de moşie în vec.
	Aşijderi şi eu, Ştefan sin popei Ţintei, să să ştie că i-am vândutu şi eu 1 loc alăture cu Valea Ulei până în Iuga, însă den sus de Vadul Văii.
	Şi l-am vându<t> eu de a me bunăvoie, [p]re bani gata 80. Însă den jos, până în salci<e>, să-i fie de moşie în vec.
	Şi la aciasta tocmelă, fost-au mărturie den sat: Oprea, Iuga i Gorun i popa Theodor.
	Şi am scres eu, popa Ion ot Poenărei.
	Şi pentru credinţa, pus-am degetele.
	Acesta am scres. 
Pes meseţa noemvrie dni 21, vă let 7160 <1651>.
		† Eu Dobra.
		† Ştefan.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom., XCVIII/52.
	Orig. rom., hârtie (34 x 21).
	Copii ibid., ms. 137, f. 313-313v.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 518.

252                                                                         1651 (7160) noiembrie 25

	† Adecă eu, Andreiu şi Mărgărita, scriu şi mărturisescu cu acestu al meu zapis, ca să fie dă mare credinţă la mâna părintélui lu Dionisii, cum să să ştie că m-eu dat ughi 100, până la Paşti. Iară dă nu-i voi avea a-i darea banii la Paşte, să fie casele ale svenţii lui. Scriu şi mărturisescu cu acestu zapis. 
Şi mărturie: Ion vătah şi Pătru vătah şi cumnatul Mihaiu.
Şi am scris eu, Caloh<na> zugrav.
Pis measeţă noe<m>vrie 25 dnă, vă leat 7160 <1651>.
Şi pentru credinţa, ne-m pos şi peceţilé.
	Calohna.

DANIC, M-rea Câmpulung, LX/30.
Orig. rom., hârtie (31 x 21,5), cu şase sigilii inelare în fum din care unul în dreptul semnăturii lui Calohna şi celelalte fără nume. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 519.

	
253                                                                         1651 (7160) noiembrie 25

	† Adecă eu, baba Dragaica ot Dârza, fata uncheaşului Lăudat, scris-am zapisul meu ca să fie de mare credinţă la mâna nepotă-miiu, Stan, fici<o>rul a soro-mi, Stani, cum să se ştie că m-au ajunsu bola de moarte la Stan, nepotă-miu. Dece el m-au păzit şi m-au1 miluit şi mé-au dat apă di am băut la vreme de morte. Deci ocina de la Dârza c<a>re easte parte mea, însă de ughi 8, să-i fie lui de moşii şi feciorilor şi nipoţilor şi strinipoţilor, iar de rudili mele şi di ominii mei să n-aibi trebă cu parte mea nimică, că nu m-au1 socotit, ce mi-au dat cu piciorile. Eu aşa am scrisu şi aşa <am> tocmită, până a<m> fost cu suflet. 
Iar cini va faci într-alt chip şi va judeca, să fie afuri<s>itu de vlădica de Hristos şi di 318 oteţi iji vă Nichei şi să aibă loc cu Iuda şi Ariia la u<n> loc.
	Şi când am scris acest zapisu au fostu: popa Nan ot Sulişti şi Nedelco şi Şărbul şi Nedelco şi al[ţi oameni]5 buni. Iar de va işi vrio zapis, să nu si creză, că eu aşa am făcut cu sufletul mieu şi am aşăzat să-i fie cu paci.
	Şi pintru credinţa, mi-am pus şi digitul.
Pis meseţa noe<m>vri, dni 25, leat 7160 <1651>.
	Eu baba Dra<ga>ica.
	Nedelco.
	Şărbu.
	Nedelco.
Filipu.

DANIC, M-rea Radu Vodă, VIII/1.
Orig. rom., hârtie (35 x 24,5), cu o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii lui Drăgaica.
Copii ibid.: Doc. ist., MDCL/52, f. 31v; ms.256, f. 417v-418 (nr. 513). 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 520.

254                                                                       1651 (7160) noiembrie 26

† Adecă eu, Cârstiian, scriu şi mărturisescu cu cestu zapis alu meu, ca să fie de mare credinţă la mâna spătarului Mihăilache, cum să să ştie că amu vândut toată parte<a> de ocină a lu Sarafim de Mereni, care ocină amu luatu de la o nepoată a lu Sarafimă, anume Dochiia, dereptu bani gata 2 000 dă o-m vândut  dumnielui de bunăvoie a me, fără de nice <o> silă, şi cu ştire tuturor fraţilor de moşie, ca să fie dumniei <lui> moşie stătătoare.
Şi la tocmela nostră fost-au boieri de<m>prigiurul locului, şi au fostu şi oamene de satu, anume: Radulu postelnic ot Bucşani, Stanciul postelnic ot tam, Ştirbul roşul ot Tihuleşti, de Mereni, <I>anul, Bădici i Negu i Drăganu i Du<m>bravea.
Şi păntru mai mare credinţa, pusu-me-mu degetul mai sus de noi toţi. 
Şi amu scris eu, popa Mihăilă ot Mereni.
Pis measeţa noe<m>vrii 26 dni, vă leat 7160 <1651>.

DANIC, Mitrop. T. Rom., CXX/4.
Orig. rom., hârtie (20 x 21), cu cinci amprente digitale, din care una este pusă imediat după dată şi celelalte mai jos, în rând, toate fără nume. 

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol.VII, nr. 521; Doc. jud. Teleorman, I, p. 169 (nr. 359).

255                                                                          1651 (7160) noiembrie 26

	† Adecă eu, jupâneasa Dumitra den Co[tină], scris-am şi mărturisesc cu acesta al mieu zapis, cum să f[ie]1 de mare credinţă, la mâna ginere-mieu, Dumitraşco, şi fie-mea, [E]1lina, cum să să ştie că am înzestrat pre fie-mea Elina câ[nd]1 o am dat după ginere-mieu, Dumitraşco, cu moşie den ce mi-au rămas de la părinţii miei, moşie den Cârneşti şi den Fili[a]1 şi, den partea mea, jumătate de preste tot hotarul den câmp, den apă şi den rumânii acestor moşii, pre jumătate den câţi se vor afla. Iar care rumâ[n]1 se va afla, să fie zălo[git]1 sau vândut de mine, să fie spre [par]1tea mea.
	Şi iar i-am mai dat […]1 mea ţigance 2, anume [ ]1 şi den ceia ţigance c[e-ar]1 fi zălogiţi şi împre[ună]1 de alţii şi […]1 o părţi şi fiiu-mieu, Radul […]1 şi a népo<ţ>ii […]1 a noastră bunăvoie, nici de silă.
	Şi această moşie ce scrie mai s[us]1 [înz]1estra-t-am pre fiie-mea, că alta n-am avut cu ce, ci numai cu acest […]1 şi dentr-altele den ce se vor scoate tot să să împarţă cum scrie mai sus.
	Şi când se-au făcut această tocmeală, fost-am la sfânta mănăstire Gura Motrului, denaintea părintelui Efremie iermon[…]1 ot tam şi a tot soborul sfintei mănăstiri. Şi au fost mulţi boiari la această tocmeală: Afanasie po[stelnic]1 i Nicola postelnic ot St[ângă]1cea, i Balica ot Stănceşti şi alţi mulţi câţi vor pune pece[ţile]1 şi iscăliturile.
	[…]1 Noemvrie dni 26, vă leat 7160 <1651>.
		Efrem ig[u]1men
		Jupaniţa Dumitra
		Eu Radul sin Dum[itrei]1, mărturie.
		† Eu Balica.

	DJAN Dolj, CCCXIII/1.
	Orig. rom., hârtie (29 x 20,5), cu trei sigilii inelare, din care unul ecleziastic, al mănăstirii Gruiul, puse în dreptul semnăturilor lui Efrem, Dumitra şi Balica. 

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 522. 

256                                                                       1651 (7160) decembrie  

	† Adecă eu, Iane vornicul ot Târgovişte, scris-am zapisul mieu, ca să fie de bună credinţă la mâna Mihalcei comisul, cum să se ştie că i-am vândut moşiia de la Nenceşti, însă care moşie o am fost luat de la Stanciul pre bani. Însă partea Stanciului toată, precum zice şi zapisul lui, al Stanciului. Şi o am vândut derept cât o am luat, derept ughi 7 pol. Şi i-o am dat ca să-i fie moşie stătătoare în veac. Iar să va fi vro gâlceava, să aib a purta eu tot lucrul. 
Şi mărturie: Dima spătar.
	Şi am scris eu, Iane iuzbaşa sin Iane vornic.
	Şi pentru credinţa, mi-am pus şi pecétea i iscălitura mai jos.
	Pis dechembrie, dni […], 7160 <1651>.
		Iane vornic
		Iane iuzbaşa sin Iane vornic
		† Radu comis brat Iane
† Cârlan vornicul
		Dima.

	Muz. de Ist. şi Artă al Mun. Buc., nr. 28 322.
	Orig. rom., hârtie (18 x 15,5), cu un sigiliu inelar în tuş în dreptul semnăturii lui Iane vornic.

257                                                                           1651 (7160) decembrie 8

	Zapis ce-l dă Vladul ot Dobroşeşti cu feciorii lui la mâna Radului logofăt şi a frăţi-ne-său, Pădure ot Creţuleşti, că s-au vândut la dumnealor rumâni cu feciorii lui za <bani> ungureşti 32, bani gata.

	DANIC, Ms. 733, f. 81.
	Rez. rom.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 524. 

258                                                                           1651 (7160) decembrie 8

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› Matei Basaraba voevoda i gospodinß vßsoe Jemle Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïe povelenïe gospodstva mi NekÁlev, sßnß Stan PÁpßjß, i sßnovï ego, RadÁlov i Nhgoev, ›t [...], ›t sÁd [...]1, i sßs drÁgi sßnßï im, eliceÈe Bogß darovax, ækoÈe da bÁdet, ›t sßda na prhd, u mirni i svobodni ja veçinanïe, ›ni i sßnovï im, ›t kß ÈÁpanica Elinka bßnhsa, çto est bßl ÈÁpanica banÁlov RadÁlov BÁjeskÁl, i ›t kß sßnß ego, Matei, i ›t kß vßsax porÁdenïa im, ›t kß nixto bantovanïe ja veçinan[ie] da ne imat, niÈe ›ni, niÈe sßnovi im, do vß vhk. PoneÈe togo çelovekß, NekÁla, sßnß Stan PÁpßjß, i sßs sßnovï ego viÎe p[is]3, ›ni est bil veçini banÁlov RadÁlov BÁjeskÁl ja dhdinÁ ›t selo ›t RÁnkÁ, ew[eÈe ›t]3 prhÈde vrhme. A potom, kßda est bil sßda, vß dßni gospodstva mi, teçenïe lhtom #jr‹nq, kogda bist na smrßt banÁlov RadÁlov BÁjeskÁl a ›n pomislil vß serdca ego, radï Boga, i radï pomhnÁ, i radï d[ÁÎe]3 ›tci ego, i radï dÁÎe ego, i radï dÁÎe sestram sa, bßnhsev Marïev, taÈe prostil i svobodil po NekÁla ja veçinanïe i po sßnovï ego, RadÁl i Nhgoe, i po drÁgi sßnovï im eliceÈe Bogß darovax, [æ]koÈe3 da bÁdet nhkïi çeloveci svobodni i Á mirni ja veçinanïe, ›baçe glave im i sßnovï im, bej ›çinÁ, a ›ni da imat gledaet i smotril i poslÁÈ‹il›4 ÈÁpanicev Elinkßv bßnhsa doandeÈe ›na est b[il]3 Èßva.
	I vidhxom gospodstvo mi i japis ›t rÁka banÁlov RadÁlov BÁjeskÁl na rÁka NekÁlev i a sßnovï ego, sßtvoren sßs velikoe kletvÁ i sßs mnoqi bolhri svedhteli napisax Á japis, na ime2 ›t Brßnkovhni, ÈÁpan Preda vel klÁçer, i ›t ÇiptÁroaæ, Preda spatar, i ›t BrßtoÎani, pana Ginh klÁçer, i ›t KÁrtiÎoara, Kirka vtori postelnik i Matei spatar, i  Ginh koÈokarÓl, i ›t Trßgoviwe, Stoika kÁpec, i ›t VÁltÁrewi, Radõl postelnik, i ›t Bßlotewi, Xera postelnik.
	Sego radï, dadox i gospodstvo mi NekÁlev i sßnovï ego, RadÁlov i Nhgoev, ækoÈe da bÁdet, ›t sßda na prhd, u mirni i svobodni ja veçinanïe, ›ni i sßnovi im, ›t kß ÈÁpanica Elinka bßnhsa i ›t kß sßnß ego, Matei, i ›t kß vßsax porÁdenïæ im ›t kß nixto bantovanïe ja veçinanïe da ne imat, vß vhk.
	SeÈe Ábo svedhteli postavlhem gospodstvo mi2 ÈÁpan Gi›rma vel ban i ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan RadÁl vel l›g›fet i ÈÁpan [G]inh3 vel vistïær i ÈÁpan DiikÁl vel spatar i ÈÁpan Preda vel klÁçer i ÈÁpan BarbÁl vel stolnik i ÈÁpan Kostandin vel postelnik i ÈÁpan RadÁl vel komis i ÈÁpan Xrijh vel pexarnik i ÈÁpan BÁnh vel slÁÈer i ÈÁpan NekÁla vel pitar. I ispravnik, ÈÁpan RadÁl vel l›g›fet.
	I napisax aj, Stan l›g›fet, meseca dikemvrïe iÚ dßni, a ›t Adama daÈe do nßnh, teçenïe lhtom #jr‹Ù.
		† î› MateÓ voevoda, milostïÓ BoÈïÓ gospodinß.
	   	î› MateÓ voevodß <m. p.>

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele lui Necula, fiul lui Stan Pupăză, şi fiilor lui, lui Radul şi lui Neagoe, din [...]1, din judeţul [...]1, şi cu alţi fii ai lui, câţi Dumnezeu i-a dăruit, ca să fie, de acum înainte, în pace şi slobozi de vecinie, ei şi fiii lor, dinspre jupaniţa Elinca băneasa, care a fost jupaniţa banului Radului Buzescul, şi dinspre fiul ei, Matei, şi dinspre toată rudenia lor, dinspre nimeni bântuială pentru vecinie să nu aibă, nici ei, nici fiii lor, până în veac. Pentru că acest om, Necula, fiul lui Stan Pupăză, şi cu fiii lui mai sus-scrişi, ei au fost vecini banului Radului Buzescul de deadină din satul Runcu, încă dinainte vreme. Iar apoi, când a fost acum, în zilele domniei mele, cursul anilor 7156, când a fost la moartea banului Radului Buzescul, iar el a cugetat în inima lui, pentru Dumnezeu, şi pentru pomană, şi pentru sufletul părinţilor lui, şi pentru sufletul lui, şi pentru sufletul surorii lui, al bănesei Mariei, astfel a iertat şi a slobozit pe Necula de vecinie şi pe fiii lui, Radul şi Neagoe, şi pe alţi fii ai lui, câţi Dumnezeu i-a dăruit, ca să fie nişte oameni slobozi şi în pace de vecinie, însă capetele lor şi fiii lor, fără ocină, iar ei să aibă a cerceta şi a socoti şi a sluji jupaniţei Elincăi băneasa cât timp ea va fi în viaţă.
Şi am văzut domnia mea şi zapis de la mâna banului Radului  Buzescul la mâna lui Necula şi a fiilor lui, făcut cu mare blestem şi cu mulţi boieri martori scrişi  în zapis, anume: din Brâncoveani, jupan Preda mare clucer, şi din Cepturoaia, Preda spătar, şi din Brătoşani, pan Ghinea clucer, şi din Curtişoara, Chirca al doilea postelnic şi Matei spătar, şi Ghinea cojocarul, şi din Târgovişte, Stoica negustor, şi din Vultureşti, Radul postelnic, şi din Băloteşti, Hera postelnic.
	Pentru aceea, am dat şi domnia mea lui Necula şi fiilor lui, Radului şi lui Neagoe, ca să fie, de acum înainte, în pace şi slobozi de vecinie, ei şi fiii lor, dinspre jupaniţa Elinca băneasa şi dinspre fiul ei, Matei, şi dinspre toată rudenia lor, dinspre nimeni bântuială de vecinie să nu aibă, în veac.
Iată dar şi martori punem domnia mea: jupan Ghiorma mare ban şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Ghinea mare vistier şi jupan Diicul mare spătar, şi jupan Preda mare clucer şi jupan Barbul mare stolnic şi jupan Costandin mare postelnic şi jupan Radul mare comis şi jupan Hrizea mare paharnic şi jupan Bunea mare slujer şi jupan Necula mare pitar. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt.
Şi am scris eu, Stan logofăt, luna decembrie 8 zile, iar de la Adam chiar până acum, cursul anilor 7160 <1651>.
† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
Io Mateiu voievod <m. p.>

	Muz. Bucovinei, Suceava, Documente, nr. inv. 2 113.
Orig. slav, perg. (45 x 15), sigiliu aplicat timbrat, cusut cu lână albastră, rupt la îndoituri.

EDIŢII: Text slav şi trad., Florea, Două doc., p. 265-268, cu data de 1 decembrie 1651.

259                                                                        1651 (7160) decembrie 9

	† Adecă eu, Radu şi cu fraţii miei, anume: Stanciul i Lepădat, feciori lu Damaschin călugărul din satul din Grădişti ot sud Vâlcea, scris-am şi mărturisim cu zapisul nostru, ca să fie de mare credinţă la mâna dumnealui, jupan Ghinea vel vistiar, cum să să ştii că i-am vândut dumnealui 5 răzoare di vii în delul Grădeştilor, de lungi, sânt din dealul până în vale, şi din sus, Giura, iar din jos, Barbul ot Gărdeşti; şi cu  căsoaie şi cu teascul şi cu linul, dirept bani gata, ughi 34 pol, ca să-i fii domnealui şi coconilor domnealui, moşiie stătătoate, ohabnică în vic. Şi o am vândut noi, di a noastră bunăvoie, fără nici o silă.
	Şi la tocmeala noastră au fost: jupânul Manta, niguţătorul, şi alţi mulţi boiari mărturii, carii vor pune mai jos piciţile, ca să se crează.
	Şi pentru cridinţa, ni-am pus degitili şi iscăliturili.
	Pis measeţa dichemvrie 9 dni, leat 7160 <1651>.
		Eu Radu.
		Eu Stanciul.
		Eu Lepădat.
	
	DANIC, Doc. ist., MCMLXIII/28.
Orig. rom., hârtie (17,5 x 15), cu trei amprente digitale puse în drepul fiecărei semnături.

Rez., Iorga, St. şi doc., vol. V, nr. 35.

260                                                                        1651 (7160) decembrie 10

	Adecă eu, D[o]bra lo Avram, fata Goli<i>, scr[i]1s-am zapisu miu, ca să fi<e> di mare cridinţă la mâna <lui> Necşul Şugorde, cum să să şti că [a]1vând 1 pol di locu însă la gol la Brébu, diriptu bani gata 300, costande 5. 
Şi iară să să şti cum a co<m>parat Necşul Şugorde di la onchi-su, Stoica Oltenul, o cervăti di ocenă la [Ş]1chepoia diriptu bani gat[a…]1. 
Şi iar să să ştie cum a [cumpărat]1 Necşulu Şugorde di la Dobre <al> lo Marin Sava o ce<d>vrăte di ocenă la [Ş]1chepoia, dir<ept> bani gata 300.
	Şi cându a co<m>paratu aceste moşii, fost-au molţi omene buni aldamăşari, anome: Stan a Dobri din Sâ<n>joreni şi Oană de cole şi Radu ot tam şi Dragotă şi Prodan.
	Pis measeţa dichervie dni 10, vă liat 7160 <1651>.

	DANIC, Doc. ist., DCCXXXVI/119.
	Orig. rom., hârtie (31,3 x 17).

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 526; menţ., Iorga, Doc. urlăţene, p. 197, nr. 36. 

261                                                                       1651 (7160) decembrie 10
	
	Adecă să să ştie cum au cumpărat Stanciul ot Surani ocină în Oprişori, însă partea lui Stan Moţog şi a Stanciului, câtă easte aleasă du peste tot hotar<ul>, din câmpu, din apă şi din pădure şi din siliştea. Şi o am vândut noi dă bunăvoia noastră, drept 3 000 de aspri de argint gata, să-i fii moşie Stanciului şi ficior<i>lor lui şi nepo<ţi>lor lui, câţi Dumnezeu îi va da.
	Şi o am cumpărat în zilele Mihnei voievod.
	Şi mărturii, mulţi megiiaşi buni, anume: Dispod ot tam i Sperlă i Voico i Irimia ot Surani, monah Damaschin, Nicolae, i ot Arceşti, Manea i Stoica Virişanul, ot Cărbuneşti, Milea.
	Dichemvrie 10, 7160 <1651>.
		Eu Stan Moţog şi eu Danciul.

DANIC, Ms. 721, f. 711v-712.
	Copie rom.

	Reg., Cat. Ţ. Rom.,  vol. VII, nr. 527.

262                                                                         1651 (7160) decembrie 15

	† Adecă eu, Bade, cu fraţei mei, anume: Stan i Drăgan, scris-am zapis nostru la mâna Costie postelnic, ca să fie de mare credinţă, cum că i-am vândut 20 de stânjeni de ocenă den satu den Găliganul şi den câmpu şi de pădur<e> şi de apă şi de preste tot hotarul, ca să-i fie lui moşie şi feciurilor lui, căci că o-m vândut de a noastră bunăvoie, fără nici o névoie, dereptu bani ughi 4 pol.
	Şi la tocmela noastră4, fost-au: uncheşul Tatul şi fiiu-său, Vasilie şi Stan cu fiiu-său, Muşatu, şi Stan al mătuşi<i> Neagăe.
	Şi păntru credenţa, pos<u>-ne-<a>m şi degetele.
	Pis measeţa dichemvrie dni 15, let 7160 <1651>.
		† Uncheşul Tatul.
† Vasilie.
† Stan.
† Muşat.
† Stan.

	Muz. de Ist. şi Artă al Mun. Buc., nr. 26 895. 
	Orig. rom., hârtie (19 x 14), cu cinci amprente digitale puse câte una în dreptul fiecărei semnături. Este scris pe aceeaşi pagină cu un alt document din 15 decembrie care îl are ca emitent pe Tatul. 

263                                                                         1651 (7160) decembrie 15

Zde kletovţi ai Radului ot Drăgoeşti şi ai lu Pătru ot Larga, po ime: ot Novaci, Albul i snu Beliul ot tam, i ot Cernădie Oprea, i ot tam Lupul Sitimana, i ot Cărpeniş, Udrea vataf, i ot Aluniş, Stan Şurlin i Dan Bot, i ot Stănceşti, Stoian Dămbre i Stanciul Nădujdea ot tam, i ot Sărbeşti, Lupul, ca să jure Radul şi Pătru cu aceşti 12 megiiaş de cătră Ilie ot Cărligei pentru muntele Lergii, cum nu l-au vândut moşii, stremoşii lor, ai Radului şi ai lu Pătru, la moşii lui Ilie, mai denainte vreame, însă cum vor afla cu sufletele lor. Şi zioa de Sti Vasilie, în 2 săptămani şi să jure acolo, la Crasna.
	Pis 15 decembrie 7160 <1651>.
		Pecete mijlocie aplicată în tuş. 

Ghibănescu, Surete, doc. nr. LVIII, p. 59. 

264                                                                         1651 (7160) decembrie 15

	† Adică eu, Stan, feciorul Bunei din Târcov, scris-am zapisul miiu ca să fie de mare credinţă la mâna lu Dumitru, cum să să ştii că i-am vândut 1 pogon şi jumătate de cetvârte vii păragenă în delul Cârlomăniştilor. Şi am vândut de a mea bunăvoie şi cu ştirea tuturor fraţilor, diriptu bani gata 1 800.
	Şi la tocmeala noastră fost-au oameni buni, aldămăşar<i>, anume: ot Cârlomănişti, Pătru al lu Voicilă şi din Cândişti, Radul, feciorul lu Răzmiriţă, şi din Mărăcineni, Ugrin i Stan armaş ot tam i ot tam Vas<i>lii sin Tatului şi Sava sin Radului şi Ion sin Dobrii i Vlad fiul lui Caloian ot Virnişti. 
Şi pentru mare credinţă, pus-am şi degetele.
	Pis popa Oancea ot Târcov. 
Pis measeţa dechemvrie dni 15, vă leat 7160 <1651>.
		Pătru.
Radul.
Ugrin.
Stan.
Vas<i>lii.
Sava.
Ion.
Vlad.
Stan.

	DANIC, Doc. ist., CXXVII/157.
	Orig. rom., hârtie (31,5 x 21), cu nouă amprente digitale, puse câte una în dreptul fiecărei semnături.
	Copie ibid., ms. 171, f. 235v.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 528. 

265                                                                         1651 (7160) decembrie 15

† Adecă eu, Tatul, cu feciorii mei, scris-am al nostru zapis la mâna Costii postelnic, ca să fie de mare credinţă, cum că amu vândutu 20 de stânjăni de ocină den satu den Găliganul şi den câ<m>pu şi den pădure şi de apă şi de preste tut hotarul,  ca să-i fie lui moşie în veci şi feciorilor lui, căci că o-m vândutu dă a noastră bunăvoie, dereptu bani ughi 4 pol.
Şi la tocmelă noastră3 fost-au megiiaşii den satu, den Găliganul, anume: Tatul i Muşau i Vasilie i Stan iar Stan sânu mătuşie Negăi.
Şi păntru credinţa, pusu-ne-amu şi degitili.
Pis meseţa dechemvrie dni 15, let 7160 <1651>. 
	† Muşat.
	† Tatul.
	† Vasilie.
	† Stan.
	† Stan.

	Muz. de Ist. şi Artă al Mun. Buc., nr. 26 895.
	Orig. rom., hârtie ( 19 x 14 ), cu cinci amprente digitale, puse câte una în dreptul fiecărei semnături.

266                                                                         1651 (7160) decembrie 16

	† Adecă eu, popa Oprea, feciorul lu Eftemii ot Zăgonéni, împriună cu feciorii mii, scris-am zapisul miiu să hii de mari cridinţă, la mâna lu Gherghi postelnic şi a lu Stan, ficior Ghircii şi a lu Tudoran Crac şi a Stoicăi postelnic, cum să să ştii că m-au apucat cu carti domniscă cum să-m plătiscu moşiia di bir. Iar eu n-am avut cu ci plăti, ci m-am rugat di ei cu mari rugăminte di le-amu făcut acista al nostru zapis, cum să aibă a ţinearea toată partea mea de moşii din Zăgonéni, câtă să va afla, di pristi tot hotarul, câtă să va alégi, viri să o ţie ei, au să o vânză, au să o dea mănăstirii, au să facă ci vor vrea cu această moşii, di mini şi di ficiorii mii să n-aibă nici o bântuială.
	Însă am pus şi socoteală cu ei, ci au plătit până în ughi 16. Dici eu văzindu că n-am puteari să li întorcu banii, le-amu dat această moşii, să fie pri sama lor, cum scrii mai sus.
	Şi mărturii: părintile popa Ghirghi de Jos.
	Pentru credinţa, am pus mai jos deagetul, să să crează.
	Şi am scris iu, Preda logofăt.
	Pis dechemvrie 16 dni, leat 7160 <1651>.
	Cu ughi 7 bani gata ce mi i-a dat în mâna mea, s-au făcut aceşti ughi 16.
		† Iu popa Oprea.

	DANIC, Ep. Argeş, IX/ 4.
	Orig. rom., hârtie (29,5 x 21), cu o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii lui Oprea.
	Copii, ibid.: mss. 168, f. 81v; 708, f. 367v.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 529.

267                                                                         1651 (7160) decembrie 18

	† Să se ştie cum au vândut Nan cu frate-său, Andreiu, un locu, anume în Poiani,  lu Teodoru, fecior vătah<ului> Neguţ. Şi am dat eu, Teodor, bani gata ughi 1. Şi locul mearge de lungu din malu râului, până în vâlceaoa Poianilor şi de lat mérge cum mergu şi alalte locure al altoru fraţi.
	Şi au fostu mărturie: unche-său, Stan, şi văru-său, Coman, şi Mâinea.
	Şi am scris eu, Şerban Grama.
	Pis measeţa dichemvrie 18 dni, vă leat 7160 <1651>.

	DANIC, Mitrop. Ţ. Rom, XXXIX/15 a.
	Orig. rom., hârtie (33 x 20), scris pe acelaşi suport cu un alt document din 7162 (1654) mai 14. 
	Copii, ibid.: mss. 127, f. 31v; 134, f. 262v.
	
EDIŢII: Potra, Tezaurul, p. 275-276 (nr. 432); reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 530.

268                                                                        1651 (7160) decembrie 21

	Adecă eu, Giurgi, postelnic ot Puturoasa, împreună cu văru-mieu, Stroe şi cu fratele-mieu, Vasilie şi cu alalţi fraţi: Badea şi Giura, scriem şi mărturisim, cu acesta al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna dumnealui jupânului Predei vornicul Brâncoveanul, cum să să ştie că i-am vândut 3 ţagani, anume: Mâinea cu un fecior şi cu frate-său, Stoian.
	Şi i-am vândut noi, de a noastră bunăvoie, fără nici o silă, drept bani gata ughi 67, ca să fie dumnealui moşie stătătoare în véci şi dumnealui şi feciorilor dumnealui.
	Şi la tocmeala noastră fost-au boieri mărturie, anume: Mitrea comisu şi Căzan ot Brebini şi Murgu ot tam şi Radu logofăt ot Periaţi şi Stanco păharnicu şi Stroe ot tam.
Şi pentru credinţă, pusu-mi-<am> şi iscălitura.
	Dechembrie 21, leat 7160 <1651>.
		Eu Giurgi. Eu Stroe. Eu Vasilie brat ego. Eu Badea i Giura. Eu popa Drăguşin, martor. Eu Mitrea comisu, martor. Eu Murgu, martor. Eu Căzan, martor. Eu Radu Căba, mărturie. Eu Stroe martor. Eu Stanco martor.

	DANIC, Ms. 295, f. 270v-271.
	Copie rom.
	Altă copie, ibid., ms. 715, f. 1096-1096v.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 532.

269                                                                        1651 (7160) decembrie 21

	† Adecă eu, Lăpădat, împreună cu frate-mieu, Radul, şi cu mumă noastră, Mariia, dat-am zapisul nostru, la mâna lui Neagoe Işărcu ot Dragoslavele, pă cum să să ştie şi să fie de bună credinţă, că luându tatăl nostru, Ivan, lei 4 pol pă partea noastră de munte ce să chiamă Leauta, însă a patra parte den tot muntele, l-au fostu pus zălog la acestu omu ce scrie mai sus. Deci murindu tatăl nostru, amu mersu noi, dimpreună cu mama, de l-am vândutu [...] stătătoriu. Şi ne-au mai dat lei 12 care s-au făcutu peste tot, lei 16 pol, iar zapisu de dzălojiri l-am spartu. [...]2 
Deci de acuma înainte, să aibă a stăpâni această parte de munte cu bună pace de c<ăt>ră noi şi de cătră tot neamul nostru, că l-am vândutu de a noastră1 bunăvoie.
	Şi mărturie au fostu: Ruse i sin <ego> Ivan ot Bogăteşti [...] i din Dragoslavele, Monoiu şi Dărdanu.
	Şi încă păntru credinţa, ne-am <pus> iscălitura ma<i> jos, ca să crează.
	Şi degitile le-am pus, în loc de pecete.
	Dichemvrie 21 dni, 7160 <1651>.
		Eu Lepădatu.
		Eu Radu.
		Eu Mariia, muma loru.

	DANIC, M-rea Câmpulung, XXXVIII/2.
	Orig. rom., hârtie (19 x 21), cu trei amprente digitale puse câte una, în dreptul fiecărei semnături.
	Copii, ibid.: CMX/484; mss. 204, f. 349-349v; 2167, f. 331v.

Reg., Cat. Ţ.Rom., vol. VII, nr. 531.

270                                                                         1651 (7160) decembrie 21
	
† Adecă eu, Vasilie portar împreună co fii-meu, Cernic<a> i Toduran, scris-am zapi<su>lu nostru la mâna logofătolui Radu Dudescoloi, com să se ştie că i-am vândutu den ocina de la Plupi, ce au fustu miloitu vornicol Cernica pre Vasiliia portarul, stânjini 20, dereptu ughi 5 pol, ca să-i fie dumnialoi muşâe şi coconilor dumnialoi.
	Şi cându s-eu făcotu acestu zap<is> fost-au: armaşul Udrea şi Negoia Răspopal ot Săcoiani şi Ivan ot tam.
	Pis popa Paraschiva ot Dudeşti.
	Pis measeţa dechemvrie zile 21, vă let 7160 <1651>.
		† Vasiliia portar.
		† Cernica portar.
		† Tudoran.
		† Eu Udrea armaşul.

Muz. de Ist. şi Artă al Mun. Buc., nr. 35 864.
	Orig. rom., hârtie (27 x 17), cu patru amprente digitale, puse câte una în dreptul fiecărei semnături.

271                                                                         1651 (7160) decembrie 22

	Zapis al lui Rădil cu frate-său, Stoica, prin care zice că vinde lui Udrişte Năsturel vel logofăt satu cu rumâni, cu leatu 7160, dechemvrie 22, mărturisit cu de alţi 7 martori.

	DANIC, Col. Doc. Munteneşti, XXXV/50 (nr. 13).
	Rez. rom. 

272                                                     1651 (7160) decembrie 22, Târgovişte

	Cu mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Rumânească. Dat-am domniia mea, această poruncă a domni<i>i méle, sfintei şi dumnezeieştii mănăstiri a domni<i>i méle ce să numéşte Sadova, unde easte hramul sfântului ierarh şi făcătorului de minuni Nicolae al Miralichiei, şi părintelui egumenului Pahomie şi tuturor călugărilor câţi lăcuesc într-acel sfânt lăcaş, ca să fie sfintei mănăstiri ce s-au zis mai sus, satul Zăvalul ot sud Dolj, tot satul, cu tot hotarul şi cu toţi rumânii, şi cu tot venitul du peste tot hotarul, pe hotarăle şi pe sémnele céle bătrâne. Şi rumânii din Zăval carii s-au vândut domni<i>i méle rumâni cu feciorii lor şi cu nepoţii lor, încă să să ştie, anume: Vâlcul şi feciorii lui, drept ughi 9 şi Cârstea însurat ughi 9, Drăgoiu ughi 6, Ivan ughi 6, Radu ughi 6, Ursul feciorul lui Vâlcu însurat şi feciorul lui ughi 9, Antonie ughi 6, Ivan ughi 6, Radul Grama şi feciorii lui ughi 9, Udrea ughi 6, Neagoe ughi 6, Dapcea cu feciorii lui ughi 9, Stan ughi 6, Neagoe ughi 6, Stoian ughi 6, Bălan cu feciorii lui ughi 9, Radul ughi 6, Drăghici ughi 6, Lupul ughi 6, Stan, fratele lui Bălan, ughi 9, şi feciorul lui, Stanciu, ughi 6, Oprea ughi 9 şi feciorul lui, Neagoe, ughi 6;  Marin ughi 9 şi Dumitru, feciorul lui, însurat, ughi 9; Stoian ughi 6; Gheorghie ughi 6; Pătru ughi 9 şi feciorul lui, Cănuci, ughi 6; şi Ion ughi 6; Cârstea ughi 9; Iovan ughi 9 şi feciorul lui, Ananiia, însurat ughi 9; şi Iovan însurat ughi 9; şi Dumitru ughi 6; Stănimir ughi 6; şi Lupul ughi 9; Drăgan ughi 9 şi feciorul lui, Dan, însurat ughi 9 şi feciorul lui, Ion, ughi 6; şi Hamza ughi 6; şi Stepan Togomal ughi 9 şi feciorul lui, Dumitru, ughi 6; şi Stoica ughi 6; şi Pascul ughi 9 şi feciorul lui, Costandin, ughi 6; Neagoe ughi 9 şi feciorul lui, Pătru, ughi 6; şi Tatul ughi 6; şi Drăgan ughi 6; Drăghici ughi 9 şi frate-său, Drăgan, ughi 6; şi Stăniia ughi 6; Pătru Togomal ughi 9 şi feciorul lui, Stanciul, ughi 6; şi Dragomir ughi 6;  şi vel Cârstea ughi 9 şi feciorul lui, Paul, însurat ughi 9; şi Bălan ughi 6; Mărinaş ughi 9 şi feciorul lui, Dan, ughi 6; şi Tudor ughi 6; Stoicea ughi 9 şi feciorul lui, Ivan, ughi 6; Cârstea al Guţului ughi 9 şi feciorul lui, Lupu, ughi 6; şi Matei ughi 6; Zahariia ughi 9 şi frate-său, Lupu, însurat ughi 9; Toader ughi 9 şi feciorul lui, Bâra, însurat ughi 9; şi Petco însurat ughi 9; şi Neagoe ughi 6; şi Iovan ughi 6; Stoian ughi 6; Nedelco ughi 9 şi feciorul lui, Lupu, ughi 6; Stoica ughi 6; şi Neagoe al Stoichinei ughi 9 şi feciorul lui, Văsii, ughi 6;  Drăghici ughi 6; Oprea ughi 6; şi Lazăr ughi 6; Manea ughi 9 şi feciorul lui ughi 6. Şi partea de moşie din Zăval, fără rumâni, ughi […]
	Pentru că acest sat, Zăval, cu rumânii ce sânt scrişi mai sus, ei au fost de moştenire moşului domni<i>i méle, banului Barbu, încă de mai nainte vreame şi i-au fost dat de pomană la sfânta mănăstire Sadova. După acéia, s-au întâmplat moşului domni<i>i méle, banului Barbu, pribegie la Ţarigrad iar doamna Mariia, muma răposatului Şerban vodă, ea, pentru lipsa ce au avut, s-au sculat de au luat acest sat, Zăvalul, de la Sadova şi i-au judecit pe bani gata şi au zis că va da sfintei mânăstiri sare 80 000 de bolovani de sare şi nu i-au dat nimica.
	Deci de atunci până acum, tot au fost judeci. Iar după acéia, când au fost acum, în zilele domni<i>i méle, de vréme ce m-au dăruit domnul Dumnezeu cu domnia pre scaunul moşilor şi strămoşilor domni<i>i méle, iar rumânii din Zăval, carii sânt pre rând mai sus-scrişi, ei au ştiut cum că au fost rumâni de moştenire moşului domni<i>i méle, banului Barbu, şi i-au dat la Sadova de pomană. Iarăşi au venit înaintea domni<i>i méle, în divan, înnaintea tuturor boierilor, de s-au vândut rumâni domni<i>i mele. Şi au luat toţi bani gata de la domniia mea, fieştecare şi pe feciorii lui, şi cu părţile lor de moşie, precum easte mai sus scris.
	Şi i-am dat domniia mea iarăşi la sfânta mănăstire a domni<i>i méle, Sadova, de pomană, precum au fost de mai nainte vréme, ca să fie pomană moşului domni<i>i méle şi domni<i>i méle, stătătoare şi nemişcată.
	Încă am pus domniia mea şi blestem: care domn sau boieriu să va ispiti a strica pomana şi miluirea domni<i>i méle, acela să fie blestemat de vlădica Hristos şi de 318 sfinţi părinţi din Nicheia şi să aibă parte cu Iuda şi cu Ariia la un loc, Amin!
	Iată şi mărturii am pus domniia mea: jupan Ghiorma vel ban al Craiovei şi jupan Dragomir vel vornic şi jupan Radul vel logofăt şi jupan Ghinea vel vistier şi jupan Di<i>cul vel spătar şi Barbul stolnicu şi Radul Mihalcia comisu şi Hriza paharnic şi jupan Costandin vel postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul vel logofăt.
	Şi am scris eu, Dumitru logofăt Boldici, în scaunul cetăţii Târgoviştei.
	Dechemvrie 22, leat 7160 <1651>.
		Io Matei Basarab voievod.

	DANIC, Ms. 295, f. 50-51.
	Copie rom.
	Alte copii, ibid.: ms. 355, f. 75-78; Doc. ist., CMLXX /40.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 534. 

273                                       1651 (7160) decembrie 23, în schela domnului

	† Adecă noi, Lăpădat şi Radul cu mama Marie, scris-am zapisul nostru, cum să fie dă mare credinţă la mâna lu Negoiţă şi Micul, cum să să ştie c-am pus zălog parte noastră den muntele Liauta, parte noastră1, câtă să va alege, pentru ughi 6. Când va da banii, să fi<i> volnic să-ş ia muntele. 
Şi mai pentru credin<ţ>ă, mai jos ne-m pus degetele şi numele în loc dă pecete, ca să <să> creză.
Pis measeţa dichemvrie dni 23, leat 7160 <1651>.
Şi mărturie: Ruse ot Bogăteşti i sin <ego> Ivan, ot Draguslavele, Monoiul, Dărdan. 
Şi acesta zapis s-au făcut în schila domnului. 
Şi am scris eu, Dima logofăt.
	Lăpădat.
		Radul.
		Marie.
 † Eu, Radul, iar am mai luat de la Micul bani, lei 1, tot pre sama muntelui care scrie mai sus.

	DANIC, M-rea Câmpulung, XXXVIII/ 3.
	Orig. rom., hârtie (20,5 x 16).
	Copie, ibid.: mss. 92, f. 297v (cu data de 29 dec.); 204, f. 349v; ms. 2167, f. 332; Doc. ist., CMX/ 485.

	Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 536.

274                                                    1651 (7160) decembrie 23, Târgovişte

	† MilostïeÓ BoÈïeÓ, î› Matei Basaraba voevodï i gospodïnß vßsoi Jemli Oõggrrovlaxïiskoe. Davat gospodstvo mi sïi povelenïi gospodstva mi bolhrin gospodstva mi, Moisi spatar, s´nß Mixalçev dvornik ›t Pßtrßla¾e, i s´s s´novi si eliciÈe Bogß darovax ÓkoÈe da est emÁ ›çinÁ Á selo GorÁ Sthnka, na blata, kod selo fÁtewïi, ›t sÁdstvo Ælomica, koliko ›çinß imal Ginh koÈokar i brat ego, Franca, ja pokÁpenïe, tam, ›t polÓ i ›t blata i ›t sedaliwe sel<ov> i sßs veçinïi i sßs vßs xodokom, i ›t prej vßs xotarom, ›baçe ›çinß ijbranena i xotarisana, i Ákamenena sßs v‹ï bolhri xotarniçi, i çelovekß gospodskÁ xotarnik, ÈÁpan Nekoarß vel portar: isprßvo, da se jnaet çast Malkoçov pitar, vßsax ›t prej vßs xotar, sßs veçinïi kolici se obrhtal, bej edin veçinß, na ime Voinh, sinß Dragomirov ›t plasa sinÁ si, Ækov logofet, koe veçinß prostil est Ginh koÈokar radï pomhna. EÈe ›çinß pokÁpil › est Ginh koÈokar i brat ego, Franca, ›t na sinovi Malkoçi pitar  - ›t na Ækov logofet i Papa i Radõl, Æne - ›t naÓ preÈde vrhme.
	I pak ›çinÁ Á Gor Sthnka çto est bil pokÁpil Ginh koÈokar i brat ego, Franca, ›t na ÈÁpanica Despina l›g›fethsa Vladõlov logofet RÁdhnÁ i ›t na sinovi eå – Radõl postelnik i VladÁl pexarnik – çast im, polovino ja sel, sßs vÕ veçini, po ime Angel i Frath, sinovi Nedilkov, i proçïi veçini, vßsix, ›t po ta çast.
	I pak ›çinß Á Gor Sthnka, çast Predev, sinß BratÁlov komis ›t Áewi, vare elika ijberetse, i sßs edin veçinß, na ime „ana, sßs sinovi ego. 
	I pak ›çina Á Gor Sthnka, çast PßtraÎkov postelnik ›t BÁkÎani, seÈeni sÕ, i sßs edin veçinß, na ime Manh, sßs sinovi ego i proçïi veçini ›t po tae çast.
	I pak ›çinß Á Gor Sthnka, ›t çast Xa¾i, koe ›çinß bï› est prodal sinovi Xa¾i SimpïetrÓv spßtar, a poslh Gïnh sÁwi naÓ povolen, povratil est n›vcïi najad Simpïetrov spßtar i ›stal est ›çina po rajloga ego.
	I pak ›çinß Á Sthnka, vß dol xotar, çast Adamov, sinß DÁmïtrÁ pßslarÓl ›t VaroÎ Floçi, ›t çast megïiÎaskß, seÈeni mÕ, ›t prej vßs xotarom.
	Ja neÈe est sïi viÎe reçeni ›çine ›t G›r Sthnka i sßs veçinïi bili sÁt pokÁpil Ginh koÈokar i sßs brat ego, Franca, vßs po n›vci gotovi ›t na sïi viÎe reçeni bolhri, sßs japise ›t rÁkami ix ja prodanïe, sßs mnoqi bolhri svedïteli.
	A poslh, ›t po pokÁpenïe imhwÁ Ginh koÈokar i Franca mlßva i karanïe sßs selhnïi ›t FÁtewi radï xotarß, vßstanil se sÁt Ginh koÈokar i Franca tere est priÎel tamÁ, kÁpno sßs v‹ï bolhri xotarniçi, çto est nosil ›tßcÁ egÁmena Le›ntïe ›t na svhta monastir ArgeÎÁl po rßvaÎ gospodski i sßs ÈÁpan Nekoarß vel portar, xotarnik, tere est xotarisal selo fÁtewïi ›t na blata ›t kß proçïi bolhri, kotorïi imhl ›çinß tamÁ Á sel. I xotarisal i ›t kß selo Sthnka Ginev koÈokar i Franca.
„baçe da se jnaet xotarove: ›t nad Sthnka postavil est xotarÁl ›t nad DÁnav vß prhmo cßrkva BlÁdnicev i po Á sred Sekirev, Á GrÁmajÁl  BrßnjiÎÁlov, i postavil est kamen. TakoÈde i na pol, eweÈe est postavil kamen po Á Movilicß, na drÁmÁl varoÎlov Floçïi i po Á GÁmna Tatomirov, i po Á „prÁl, i ›t tÁe na polÓ, Á GorganÁl VÁltÁrÁlov.
	Sice est xotarisal i Ákamenil, kako vidhxom gospodstvo mi i kniga bolhrom ja xotßrniçïe.
	A potom, Ginh koÈokar, kÁpno sßs brat ego, Franca, ›t po pokÁpenïe i ›t po xotßrniçïe, ›ni eweÈe sßtvoril sïa dhdïnß i sßs veçinïi ›t Sthnka prodalnik i ÁstroiÎise sßs bolhrin gospodstva mi, Moisi spatar, ›t pred gospodstva  mi, ›t divan, tere › est prodaval emÁ, ijbranena i xotarisana, i Ákamenena, sßs tex v‹ï bolhri xotarniçi i sßs ÈÁpan Nekoarß vel portar xotarnik, kakoe est viÎe pis, prej vßs, sßs veçinïi i sßs vßs xodokom, ja Ági t‹l, vßs Èiltï gotovi, sßs japis ›t rÁkami ix, ›t prodanïe. I daval est i drÁgi knigi i japise ›t prodanïe na rÁka ego.
	Sego radï dadox sßm i gospodstvo mi bolhrin gospodstva mi, Moisi spatar, ækoÈe da est emÁ dhdïno vß ›xab sinovom i vnÁkom i prhvnÁçetom vß vhk i ne ›t kogoÈdo nepokolhbimo porijmo gospodstva mi.
	SeÈe Ábo i svedïteli postavixom gospodstvo mi: ÈÁpan Gï›rma vel ban Kralevskago i ÈÁpan Dragomir vel dvornik i ÈÁpan Radõl vel logofet i ÈÁpan Ginh vel vistïær i ÈÁpan DïikÁl spatar i BarbÁl stolnik i RadÁl komis i Xrija pexarnik, i ÈÁpan Kostandin postelnik. I ispravnik, ÈÁpan Radõl vel logofet.
	I aj, DÁmitrÁ l›g›fet BoldïçÓ, napisax vß nastol gradÁ Trßgoviwe, mhseca dekemvrïe k‹g d´ni i ›t Adama daÈe d› ninh vß sego pisanïe, teçenïå lhtom, vß lht #jr‹Ù.
		 î› MateÓ v›ev›da, milostïeÓ BoÈïeÓ gospodinß.
	 	î› MateÓ voevod <m. p.>.

† Din mila lui Dumnezeu, Io Matei Basarab voievod şi domn a toată Ţara Ungrovlahiei. Dă domnia mea această poruncă a domniei mele boierului domniei mele Moise spătar, fiul lui Mihalcea dvornic din Pătârlage, şi cu fiii săi, câţi Dumnezeu i-a dăruit, ca să-i fie ocină în satul Steanca de Sus, la baltă, lângă satul Futeştii, din judeţul Ialomiţa, câtă ocină a avut Ghinea cojocar şi fratele lui, Franţa, de cumpărătoare acolo, din camp, şi din baltă, şi din siliştea satului, şi cu vecinii, şi cu tot venitul, şi de peste tot hotarul, însă ocină aleasă şi hotărnicită şi împietrită cu 12 boieri hotarnici, şi om domnesc hotarnic, jupan Nicoară mare portar, întâi, să se ştie, partea lui Malcoci pitar, toată, de peste tot hotarul, cu vecinii care se vor afla, fără un vecin, anume Voinea, fiul lui Dragomir, din plasa fiului său, Iacov logofăt, care vecin a fost iertat de Ghinea cojocar pentru pomană. Care ocină a cumpărat-o Ghinea cojocar şi fratele lui, Franţa, de la fiii lui Malcoci pitar, de la Iacov logofăt şi Papa şi Radul, Iane, de mai dinainte vreme.
Şi iar ocină în Steanca de Sus, ce a cumpărat Ghinea cojocar şi fratele lui, Franţa, de la jupaniţa Despina, logofeteasa Vladului logofăt Rudeanu, şi de la fiii ei, Radul postelnic şi Vladul paharnic, partea lor, jumătate de sat, cu 2 vecini, anume Anghel şi Fratea, fiii lui Nedelco, şi alţii vecini, toţi, de pe această parte.
Şi iar ociină în Steanca de Sus, partea lui Preda, fiul lui Bratul comis din Ueşti, oricâtă se va allege, şi cu un vecin, anume Oana, cu fiii lui.
Şi iar ocină în Steanca de Sus, partea lui Pătraşco postelnic din Bucşani, stânjeni 200, şi cu un vecin, anume Manea, cu fiii lui şi alţii vecini de pe această parte.
Şi iar ocină în Steanca de Sus, din partea lui Hagi, care ocină au vândut-o fiii lui Hagi lui Simpietriu spătar, iar apoi Ghinea, fiind mai volnic, a întors banii înapoi lui Simpietru spătar şi a rămas ocina pe seama lui.
Şi iar ocină în Steanca, în hotarul de Jos, partea lui Adam, fiul lui Dumitru pâslariul din oraşul  Floci, din partea megieşască, 40 stânjeni de peste tot hotarul.  
Pentru că aceste mai sus spuse ocine din Steanca de Sus şi cu vecinii le-au cumpărat Ghinea cojocarul şi cu fratele lui, Franţa, cu bani gata de la aceşti mai sus-spuşi boieri, cu zapise de la mâinile lor de vânzare, cu mulţi boieri martori. Iar apoi, după cumpărătoare, au avut Ghinea cojocarul şi Franţa supărare şi ceartă cu sătenii din Futeşti pentru hotare <şi> s-au sculat Ghinea cojocar şi Franţa de au venit acolo împreună cu 12 boieri hotarnici, pe care i-a adus părintele egumen Leontie de la sfânta mănăstire Argeşul, pe răvaşe domneşti şi cu jupan Necoară mare portar, hotarnic, de au hotărnicit satul Futeştii de la baltă dinspre alţi boieri care aveauu ocină acolo în sat. Şi au hotărnicit şi dinspre Steanca a lui Ghinea cojocar şi Franţa. 
Însă să se ştie hotarele dinspre Steanca au pus hotarul dinspre Dunăre către biserica Bludniţei şi prin mijlocul Sechirei, în Grumazul Brânzişului, şi au pus piatră; de asemenea şi la camp încă au pus piatră, pe la Moviliţă, la drumul Oraşului Flocii şi prin Gumna lui Tatomir şi prin Oprul, şi de acolo la camp, în Gorganul Vulturului. Aşa au hotărnicit şi au împietrit, cum am văzut domnia mea şi cartea boierilor de hotărnicie.
Apoi, Ghinea cojocar, împreună cu fratele lui, Franţa, după cumpărătoare şi după hotărnicie, ei încă au făcut această dedină şi cu vecinii din Steanca vânzătoare şi s-au tocmit cu boierul domniei mele, Moise spătar, înaintea domniei mele, în divan, de au vândut-o lui, aleasă şi hotărnicită şi împietrită, cu acei 12 boieri hotarnici şi cu jupan Necoară mare portar, hotarnic, cum este mai sus scris, peste toţi vecinii şi cu tot venitul, pentru 330 ughi, tot galbeni gata, cu zapis de la mâinile lor, de vânzare, dându-i şi alte cărţi şi zapise de vânzare la mâna lui.
Pentru aceea, am dat şi domnia mea boierului domniei mele, Moise spătar, ca să-i fie lui dedină şi ohabă, fiilor şi nepoţilor şi strănepoţilor, în veac, şi de nimeni neclintit, după porunca domniei mele.
Iată dar şi martori am pus domnia mea: jupan Ghiorma mare ban al Craiovei şi jupan Dragomir mare vornic şi jupan Radul mare logofăt şi jupan Ghinea mare vistier şi jupan Diicul spătar şi Barbul stolnic şi Radul comis şi Hriza paharnic şi jupan Costandin postelnic. Şi ispravnic, jupan Radul mare logofăt. 
Şi eu, Dumitru logofăt Boldiciu, am scris în cetatea de scaun Târgovişte, luna decembrie 23 zile şi de la Adam până acuma, la această scriere, cursul anilor, în anul 7160 <1651>.
  	† Io Matei voievod, din mila lui Dumnezeu domn.
   	Io Matei voievod <m.p.>

DANIC, Doc. ist., CCCLXVII/136.
Orig. slav, perg. (38,5 x 51,5), sigiliu mijlociu timbrat, căzut.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 535.

275                                                                    1651 (7160) decembrie 24

	† Adecă eu, Stroe postelnic, împreună cu jupâneasa mea, Marica, scris-am şi mărturisim cu acest al nostru zapis, ca să fie de bună credinţă la mâna lo Pătraşco peharnic, feciorol lo Pătraşco postelnic ot Bocşani, com să se ştii că am vândot dumnealoi o parte de moşăe ot Urzicéni ce se chiiamă Bârseşti u sud Ialomiţa, care moşâe mi i-au fost de zéstre de la jupâneasa mea, Mariica.
	Şi am vândot pre bani gata, ughi 9, ca să fie domnealoi moşâe stătătoare. Şâ am vândut de a noastră bunăvoie, fără nici o silă.
	Şi au fost la tocmeala noastră boiari mărtorie: jopânol Iorga cupeţ, Preda comis ot Bocşani, Bărcan ceuş ot tam, Nica vătaf ot tam şi alţi boiari cari vor pune mai jos peceţile şi iscălitorile.
	I napisah az, Neagoe logofăt ot Săcoiani, dechemvrie 24 dni, leat 7160 <1651>.
	† Eo Strui
		† Stoica logofăt ot Titu
		Bărăcan ot Bucşani
		Ghìrgoj Papa marthro tα αnoten.
		Neagoi logofăt ot Săcoiani
		Nica vătah
	 	† Badea pârcălab
		[...]
		Negoiţă păharnic ot Negoeşti.

	DANIC, Doc. ist., C/147 a.
	Orig. rom., hârtie (31,5 x 21), cu un sigiliu inelar în tuş pus în dreptul semnăturii lui Strui.
	Copie, ibid., C/147 b.
	
Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 537; menţ., Stoicescu, Dicţ. marilor dregători, p. 251 (nota 2).

276                                                  1651 (7160) decembrie 25, <Bucureşti>

	Adică eu, Necula şi Stan şi alţi fraţi ai noştri, feciorii popi<i> lui Ion ot Corcova, scriem şi mărturisim cu acesta al nostru zapis, ca să fie de mare credinţă la mâna lui Matei logofătu ot Cacova, cum să să ştie că i-am vândut o selişte la Meri<i> Albi, care am fost cumpărat noi de la Spanţoga. Şi cât am avut noi de moşie de am fost schimbat noi iar cu Matei logofătu. Deci le-am vândut noi aceste selişte, amândoă, şi cu tot pometul şi cu pivniţa, derept bani gata, bani 1 300, pentru că o am vândut noi, de a noastră bunăvoie, fără de nici o silă, ca să-i fie dumnealui moşie, coconilor dumnealui, câţi Dumnezeu îi va dărui, ca să-i fie stătătoare în véci. 
	Şi mărturie: Stan armaşu ot Oteşani i Stroe postelnicu ot Măldăreşti şi Stoica călăraşu ot Bucureşti.
	Şi am scris eu, Mihalcea logofătu ot Iarosloveşti.
	Şi am vândut această moşie în Bucureşti.
	Scris luna decehmvrie 25, vă leat 7160 <1651>.

DANIC, Doc. ist., CMXIII/9. 
Copie rom. 
Altă copie, ibid., CMXIV/37.

Reg., Cat. Ţ. Rom., vol. VII, nr. 538. 

277                                                                    1651 (7160) decembrie 26

	† Adecă eu, Radul păharnic ot Săveşti, scris-am zapisul mieu, ca să fie de bună cridinţă la mâna svinţilor părinţi di la Mihaiu Vodă, car<e> ar fi egumen şi la toţi sobornicii car<e> sânt ai svintei mănăstiri, cum să să ştie că am dat o moşie din Botian<i>, ci să chiamă parpaliceasca, să să ştie moşiia în lat, stănjini 300, din hotariul săvescu den jos până în hotariul Boténilor den jos, cu vad<u>r<i> de moară, ca să facă 4 roate de moară înjugate şi trecând capul moşi<i>i pisti apă, fundul tot.
	Şi mai dau svintei mănăstiri viile di la Bărbătişti, din susul Târgoviştei, cu silişte în sat co locuri în poalele vii căt ţini viia. Şi sémnile viei în lungu până în Vârful Gruiului în lat până în Manoli din jos. Din sus am dat zéstre unii surorii ai méle, 4 rozoare, iar ci va mai rămânea, să aibă a ţinea mănăstirea, pentru ca acéste moşii, datu-le-am la vrémea de petrecaniia mea ci să scrie mai sus, ca să m<ă> îngroape la svânta mănăstire ce să-mi facă doao sărindare. Şi să-mi puie părinţii la poménic şi pe mine, anume: Coman şi Caplea, Costandin, Neagul, Radul, Mariia, ca să ni pomenească la svânta mănăstire din viciia veacului. Însă moşie stearpă fără rumăni. 
Iar cini s-ar scula din nipoţii miei de soră, să fie afurisit de 318 oteţi ije vă Nicheia, să fie sufletul lor supt Artan, herul şe pietriale să putrizească, iar trupul lor să nu putrizească, să n-aibă undi veni pe urma mea.
	Pentru credinţa, am pus şi degetul.
	Dechembrie 26 dni, vă leat 7160 <1651>.
		Pis az, Radu păharnic Săviscu.

	Muz. de Ist. şi Artă al Mun. Buc., nr. 30 659
	Orig. rom., hârtie (18,5 x 15).

278                                                                         1651 (7160) decembrie 30

	† Adecă eu, Pietrea peharnic den sat den Moceşti, scriu şi mărturisesc cu acest zapis al mieu, ca să fie de mare credinţă la mâna dumnealui, Moisi căpitan za roşi, cum să se ştie că i-am vândut dumnealui ocină în Pârscovéni, stânjini 9, dereptu bani gata 500 costande 4, care ocină au fost cumpărată de tată-mieu de la Ţacal şi de la Calea den Pârscovéni. Şi ne-au dat banii câţi scrie mai sus, toţi deplin în mâna mea. Derept acéia, ca să-i fie dumnealui şi coconilor dumisale ocină şi moşie nerăscumpărată în véci.
	Şi la această tocmeală a noastră, fost-au mărturii pre nume: dumnealui Popescul căpitan din Buzău şi coconul dumnealui, Ianachie, şi Costandin Vână den Bălişoară şi Radul Lingeroao den Răspopi şi Suica peharnic den Moceşti şi Crăciun iarăşi din Răspopi şi Bour de acolea şi Voico roşiul de acolea şi Stan sin Mihalcea den Verneşti şi Stanciul sin Stanciul Grecul de acolea şi Dobre den Bistra şi Neagoe pârcălab de la Odae şi Stan pârcălab de acolea.
	Şi pentru credinţa, pusu-ne-am dégetele în loc de pecéte.
	Şi eu, Călin logofăt, am scris să să ştie.
	Vă leat 7160, dec<hemvrie> 30 dni.
	† Pietrea
		Popescul căpitan
		Ianachi
		Costandin Vână
		Radu Lingeroao
		Suica peharnic
		Crăciun roşu
		Bour ot tam
		Voico roşu
		Stan Cotig
		Stan sin Mihalcei
		Stanciul sin Stanciul ot Vernişti
		Dobre
		Neagoe.

	DANIC, Ep. Buzău, LXXII/15.
	Orig. rom., hârtie (30 x 21), cu o amprentă digitală pusă în dreptul semnăturii lui Pietrea şi patru sigilii inelare în tuş puse în dreptul semnăturilor lui Popescul căpitan, Ianachi, Costandin Vână şi Radu Lingeroao.
	Copii ibid., ms. 173, f. 153-153v.

Reg., Cat. Ţ. Rom.,vol. VII, nr. 539.